Downloaded from YTS.MX
NETFLIX UVÁDÍ
Official YIFY movies site: YTS.MX
Když se mě lidi ptají, proč nemám rád Vánoce,
odpověď je prostá:
Narodil jsem se na Vánoce.
Máma vždy říkala, že jsem její nejlepší vánoční dárek.
Byla to hezká slova.
Táta říkal, že by radši dostal boxerky.
Myslím, že žertoval.
Každý, kdo se narodí na Vánoce, ví,
že nikdy nebude mít pořádnou narozeninovou oslavu.
Že jo? Pokud má vůbec nějakou.
Vaši kamarádi ze školy si užívají svátky s rodinou
a otevírají dárky.
25. PROSINEC 1982
Nakonec jsem je přestal slavit. Už jsem o oslavu nežádal.
Nemohl jsem soutěžit se slavnějším
milovanějším a charismatičtějším narozeninovým parťákem.
Později jsem v to datum cestoval.
Jezdil jsem s přáteli, kteří Vánoce taky nesnášeli,
opili jsme se a spali s holkami.
Byl to jen další obyčejný svátek.
PROSINEC 1998
Dokud jsem nepotkal Lauru, nevzal si ji a neměl s ní děti.
Když máte děti, všechno se změní.
Nemůžete ignorovat Vánoce, protože děti to rozhodně neudělají.
Díkybohu, že jsou jen jednou za rok.
Bože můj!
Dobrý bože!
Ježišikriste!
Jupí! Jdeme!
KUP DÁREK PRO MÁMU KUP DÁREK PRO LEOZINHA
DÍKY VESELÉ SVÁTKY
VESELÉ VÁNOCE 2010 PŘISPĚJTE DO SOUSEDSKÉHO KLUBU
Čus, kámo. Jak se máš?
- Mám tu speciální nabídku. - Ne, díky.
- A co pro tvoje děti? - Ne. Radši se tu uvařím!
Opatrně, chlape! Sakra!
Vidím, jak se předbíháte, drahá!
A předstíráte, že tam nejste. Přede všemi!
Hej, tlačíte mě!
Víte co? Odcházím! Promiňte!
Vy ne… Vážně, uhněte mi z cesty!
Panebože!
- Ježiši. - Zbláznil ses?
Takže…
Jedna je pro mou tchyni, jedna je pro mou mámu,
jedna je pro mého strýce a jedna pro mě.
Moje rodina miluje panettone.
Co?
Kurva.
Hraje to?
Mami, poslouchej mě.
Udělala jsem rýži. Strýc Victor přinese krocana,
Luana jablečné šátečky, Soraia kuřecí salát, šunku mám tady.
Přines jen bramborový salát.
- Řekni jí „bez jablek“. Nemám je rád. - Mami, bez jablek… Pozdě.
- Sakra! Proč? - Dobře, mami.
Budeme na tebe čekat.
Měj se.
Vážně si myslím, že to tvoje máma dělá schválně.
Ví, že nesnáším jablka v bramborovém salátu,
rozinky v rýži, švestky v krocanovi.
Proč míchat sladké a slané? Nedává to smysl.
Je to děsivý. Kousneš si do plátku okurky a je to dezert.
Ti lidi musejí mít hlad, ani neoškrábou brambory.
Přestaň fňukat, Jorge! Běž zabalit kolo pro Leozinha.
Proč?
Je to dárek. Musí to být překvapení.
Víš přece, že Leozinho nás požádal o kolo.
Ví, že ho dostane, dokonce si vybral i jeho barvu.
Když ho zabalím, jak bude vypadat?
Jako kolo, ne jako slon.
Nedává to smysl. Prostě na něj dejme mašli.
- Hotovo. „Jupí, kolo!“ - A co nálada?
Co vánoční nálada? Přijde sem i Santa.
Luanin přítel bude Santa.
Leozinho na Santu nevěří. Řekl jsem mu:
- „Je to jen kapitalismus!“ - To bylo hrozný.
Ale Aninha na Santu věří. A naše neteře taky.
Mně se to líbí.
- Fajn. Nejdřív si vezmu pivo. - Ne, já to udělám!
Proč máme dort? Narozky mám zítra.
Já vím, Jorge, ale o půlnoci tu budou všichni.
Je to důležitý den. Dětem se ten nápad moc líbil.
Proč?
Všichni slaví narozeniny.
Protože tě milují.
A já taky, hlupáčku.
Vážně?
Myslíte, že je to kolo?
Nevím. Může to být cokoli.
Mám strach.
Francouzský toust!
To je můj kluk!
Beatriz, nesahej na bratrancův dárek!
- Broučku… - No tak, tati!
Proč potřebujeme dalšího soba?
- Nestačím já? - Ty jsi začal.
Roy si nechce hrát. Běž. Já se obětuju.
- Jdi! - Teď jsi těžká, zlato.
- Teď já! - Zmiz!
Zbláznil ses? Jsi moc velký.
To stačí, zlato. Moje záda mě ničí.
- Au! - Můžeme se dívat na Shrekovy Vánoce?
Někdy jindy. Slibuju, že to uděláme, ale ne teď.
Ježiši!
Moje záda.
- Au. - Mami!
Jupí, tvoje matka.
- Holčičko moje! - Veselé Vánoce!
- Vítejte! - Děkuju.
- Děti! Veselé Vánoce! - Veselé Vánoce!
- Jsou tu všechny děti. - Pojďte dovnitř.
- Děkuju za objetí. - Opatrně, je to horké.
Polož to na stůl.
To pálí! Au!
- Jdeme! - Pojď…
Veselé Vánoce, tati.
Ahoj, tati. Veselé Vánoce!
A co dezert?
- Luana přinese jablečné šátečky. - Počkej!
Uváže si je kolem krku?
To jsem ještě neslyšel.
- Babi! - Aninho, tolik jsi vyrostla.
Juliano, Bio, dárky dostanete, když sníte salát.
Přesně tak. Snězte ten salát.
Ty taky. Držíš dietu.
Moje dieta začíná až po Novém roce.
Nápodobně. Příští rok přestanu kouřit.
Oříšky kešú jsem nepřinesl. Jsou čím dál dražší.
Babi, co chceš k Vánocům?
Potřebuju jen zdraví, zlatíčko!
Když to říkáš.
- Hej, Jorge! - Ježiši!
Myslíš, že tahle vláda vydrží?
Už jde show Roberta Carlose?
Nejspíš. Pospěš si a zkontroluj to.
Taková otrava!
Další Vánoce, šváro!
- „Šváro“? - Přezdívka pro švagra. No tak.
- Můžu si vzít? - Tu máš moje. Už nechci.
Máš tak dobré vtipy jako strýc Victor.
Modleme se za lepší rok. Řeknu ti, že tenhle byl těžký.
- Není třeba. - Podívej.
Na příští rok mám super obchodní nápad.
Je to velká věc. Vydělám spoustu peněz.
V oblasti šperků.
- Pašováním? - Ne!
- Protože minule… - Ne.
Poučil jsem se. Budu šperky vyrábět.
Víš, když se leští zlatý prsten nebo řetízek,
všechen ten prach na stole zůstane zlatníkovi.
- Zajímavé. - Já vím, že?
Na konci měsíce budu mít k výplatě navíc zlatý prach.
Budu bohatý! Budeme bohatí, šváro!
No, už bylo načase.
Ano, ale poslouchej…
Víš, doba je těžká…
- Mám dvě děti a… - Jasně. Kolik?
- Fakt myslíš, že bych chtěl peníze? - Kolik?
Jen kolik si můžeš dovolit.
Pamatuj, že jsou Vánoce.
- Vypíšu ti druhý šek. - Díky.
To je váš pradědeček Nhanhão.
A to jsem já.
Páni! Jsi to vážně ty?
Panebože.
Páni, on byl kdysi naživu?
- Přestaň, Bio. Naživu je pořád. - Přesně tak.
Nevypadá to tak, ale je.
Dědu Nhanhãa ranila mrtvice.
Co je mrtvice?
Na tom nezáleží. Byl to nejlepší táta na světě.
Každé Vánoce pracoval pro mnoho obchodů jako Santa.
Podívejte!
- Vážně vypadá jako Santa. - To ano.
Ten nejkrásnější.
Miloval nošení kostýmu, rád si hrál s dětmi a obdarovával je.
Nemohl se dočkat Vánoc.
Bylo to jeho oblíbené období v roce.
Některé děti…
si vážně myslely, že je Santa.
Chybí mi táta…
Nemám ho nablízku.
Je tady, mami.
- Vnímá víc, než si myslíme. - Jo.
Poslyš, Teodoro,
klidně si tátu vezmi, aby s tebou strávil čas.
Vážně.
Není to žádný problém. Odcházíš, strýci Victore?
Může jít i k tobě, protože jsi starý mládenec.
Jsem vdova, Jorge.
Mám labyrintitidu. Nemůžu se o něj postarat sama.
Ne!
Jen jsem to zmínil, protože jsi teď vypadala dost dojatá.
Myslel jsem, že ti prospěje s ním strávit třeba měsíc.
S Laurou jste si nechali rodinný dům. Měníš dohodu?
- Ne… - Lásko, na tohle není vhodný čas.
- Proč ne? - Protože jsou Vánoce!
Já vím. A to je vhodný čas se podělit.
Tak se podělme o dědu Nhanhãa.
O některých svátcích může být u Luize Cláudia.
Stejně toho moc nedělá.
Tati, volá děda!
Díkybohu!
Promluvíme si o tom později.
- Není o čem mluvit! - Čas večeře!
I tobě veselé Vánoce, staříku.
To nic, tati. Chápu.
Tak to prostě je. Můžeš přijet příště.
Ano, dostali jsme dárky. Děti jsou v pořádku.
Taky mi chybíš.
Slibuju, že tě zkusím přijet navštívit příští rok.
Strýc Victor a Soraia se hádají!
Do prdele.
Veselé Vánoce. Promluvíme si na Silvestra.
Ty mě nebudeš urážet!
Já chci taky respekt!
Lidi, jsou Vánoce!
- Na to seru! - To je nevhodný!
Co se tu stalo, lidi?
- Pořád mluví o mém výstřihu. - Co je s ním?
- Řekl, že je jako děvka. - Je to tak!
Jsi senilní!
To se před senilním člověkem neříká.
Bude to ještě horší!
- Jorge! - Ano?
Takže jsem senilní?
Ne doslova senilní.
Jen trošku. Šťastný milý senilní pán.
Stačí. Už toho mám dost!
Nezasloužíte si moji společnost! Ani mého krocana!
Ne, strýci Victore!
- Co to je? - Končím!
- Jorge, za ním! - Teď mám přinést krocana?
Počkej, strýci Victore!
- Má ho v podpaží, lidi! - Jsi krásná.
- Nech mě! Přines to zpátky! - Ježiši.
Jablečné šátečky dorazily!
Kde je Joca?
- Neptej se, rozešli jsme se. - Co?
- Nečekaná zpráva! - Dej mi pokoj, mami!
- Nikdo ti není dost dobrý. - Proč jste se rozešli?
Dal mi k Vánocům bižuterii.
- To je jediný důvod? - Ségra!
Vysvětlím ti to.
Musíš být trochu zmatená. Jsou Vánoce.
Jsem mladá, jsem sexy. A on má peníze.
Narodil se Ježíšek, jsou Vánoce.
- Kde mám dárek? - V tom má pravdu.
- Mami, můžeš kouřit venku? - Děti tu nejsou.
Navíc jsem zjistila, že je tlustý.
Vážně? Váží 120 kilo a ty jsi to zjistila až dnes?
Lepší pozdě než nikdy.
Proboha, Luano!
Byl to náš Santa! Kde teď seženu dalšího?
Z krocana nebude nic.
Nemá smysl brečet nad rozlitým mlékem.
Bylo to strašné. Žalostný pohled.
Rozběhl se, zakopl a upustil krocana.
Pěkná scéna.
Jak ve zpomaleném filmu. Upadl a krocan se kutálel.
Podařilo se mi krocana chytit, ale byl mastný,
takže mi klouzal z rukou, nemohl jsem ho uchopit.
Pak ho vhodil do kufru. Bylo mi z toho na zvracení,
protože to vypadalo, že ho stejně pak sní.
Není pozdě udělat špagety s párky. S rajčatovou omáčkou. Děti to milují.
Nastrouháme na to sýr, ne?
Můžeme… Co je?
Lauro, nechci to udělat!
Jorge, zvládnu, že budeme mít Vánoce bez strýce a krocana,
ale ne bez Santy.
Musíš jít na střechu a předstírat, že přinášíš dárky,
které padnou tamhle,
vedle stromu. Rozumíš?
- Musíme tě víc vycpat. - Proč? Vypadám dost tlustě.
Už mám pytel… Ježišikriste!
Dala jsi tam skřítka?
Co v tom je? Kameny?
Děti? Leozinho?
Tohle je tak zbytečnej den!
Zbytečnej!
Hej, staříku, starouši?
Měl bys to být ty. Ne já, ty.
Měl bys to být ty. Máš na to plnovous, vzhled…
Ani nemám rád Vánoce, a musím to udělat!
Zjistíš,
k čemu jsou Vánoce dobré.
Lauro!
- Pojď sem! - Co se děje?
- Ten umírající, bez života… - Co?
Někdo ho nastartoval a on se pohnul!
To není možné, Jorge. Už roky nepromluvil ani se nehnul.
Mluvil se mnou!
- Mluvil! - Dobře. Tak půjdeme.
- Vezmi si pytel. - Lásko…
O čem to mluvíš? Věř mi!
- Jo, jasně. - Promluv s ní!
- Je to tvá vnučka! - Nech ho být.
Promiň, dědo. Jdeme.
- Je čas. - Ne, ale on…
Řekni jí něco, proboha!
No tak.
Mluvil se mnou, Lauro. Pohnul se.
Ukázal na mě prstem.
Kdybys něco potřeboval, mluv do tohohle. Zkouška.
Proč má Santa vysílačku? Mluvím se skřítky?
Dobrý nápad.
Neříkej to.
Dostáváš se do vánoční nálady.
- Ne. - Bude to super. Pokračuj.
Bude to skvělé. Už čekají.
Vypadáš šíleně. Víš to?
Jako psychopatka.
- Běž, Jorge! - Už jdu.
- Opatrně. Dej mi pusu. - Fajn.
Chci vám něco oznámit.
Letos pro vás mám speciální překvapení.
Nahoře uvidíme Santu!
Jste připraveni?
- Ano! - Ano!
Vezmi zástrčky. Za chvíli se stane kouzlo!
A poslouchejte,
za chvíli přijdou Vánoce!
Raz, dva, tři…
teď!
Teď všichni zavřeme oči.
Všichni zavřete oči
a z celého srdce si přejte, aby nám Santa přinesl dárky.
Hudbu, Luizi Cláudio!
Mějte oči zavřené! Můžeš jít, Jorge. Pojď.
Ano, zapni to.
Už je skoro tady!
Hou, hou, hou!
Veselé Vánoce!
- Veselé Vánoce! - Veselé Vánoce!
Podívejte, co tu mám!
Jak úžasné! Dobrý bože!
Kdo chce dárky?
- Já! - Já!
Já!
Pak slezu komínem, abych…
Není třeba, Jorge. Jdi zpátky.
Nemusíš. Jdi zpátky, Jorge! Nemusíš to dělat.
Jdi zpátky, Jorge.
Nemusíš to dělat, Jorge. Nemusíš.
Au…
- Probuď se, tati! - Holčičko…
Nech mě ještě spát. Jsem velmi unavený.
Můžeme se dívat na Shrekovy Vánoce?
Podíváme se na to později, dobře? Nech mě ještě spát, jsem unavený.
Přinese mi Santa kolo?
Prosila jsi ho o panenku.
Ne, chtěla jsem kolo.
Kolo chtěl tvůj bratr, ty jsi chtěla panenku.
Ne, chtěla jsem kolo.
Dobře, zlato. Promluv si o tom s mámou
a nech mě spát, jsem unavený.
Mami, já nechci panenku!
Cože?
Lauro, kde je můj modrý kartáček?
Nevím, Jorge! Tvůj je ten červený!
Ale…
KUP DÁREK PRO LUANU KUP DÁREK PRO STRÝCE VICTORA
Leozinho.
- Vyrostl jsi od včerejška? - Já nevím, tati.
Odkud máš ten skateboard? Nemám je rád.
Je to nebezpečné. Můžeš si ublížit. Je to hrozné!
Dal jsi mi ho k narozkám. Pamatuješ?
Já?
Ten stařík se zbláznil.
Ahoj, lásko.
- Co děláš? - Tvůj dort…
Žádný slušný jsem nenašla, tak ho upeču sama.
Proč nesníme ten v lednici?
Cože?
Tohle musíš koupit na vánoční večeři.
Další vánoční večeře? A co zbytky ze včerejška?
Co? Včera jsme měli pizzu. Dej si kafe, ať se probereš.
Dobře.
- Zdravím, pane Jorge. Veselé Vánoce. - Nic veselého na nich není!
Nic. Někdo mi ukradl auto! A na mém místě zaparkoval jiné.
Zkontrolujete bezpečnostní kamery, ať zjistíme, jaký hajzl mi ukradl auto?
A taky jaký hajzl parkuje na mém místě?
- Prosím. - Pane Jorge.
Zhluboka se nadechněte. Uklidněte se. Vaše auto je tady.
Jste tak vtipný. Jste komik?
- Stand-up komik. - To není moje auto. Znám svý auto.
Kdyby bylo moje, zmáčkl bych toto tlačítko…
a ono by…
Někdo tu pil.
Už tady nemáme žádný respekt?
Takhle to teď bude? Je tohle Podivný pátek?
Když je o tom řeč, vybírám vánoční příspěvky od všech,
kteří ještě nepřispěli.
Vánoční příspěvky.
Lidi dávají asi 300 realů, ale dejte, kolik vám nejvíc vyhovuje.
Páni! Vedete si líp než já. Příspěvky vám vynášejí!
Nelžete mi. Už jsem vám peníze dal.
Nebudeme se hádat, pane Jorge. Už jste mi zaplatil, ano,
ale to bylo loni.
Proboha, chlape! O čem to mluvíte?
Myslíte, že jsem blbý? Dal jsem vám je včera…
VESELÉ VÁNOCE 2011 PŘISPĚJTE DO SOUSEDSKÉHO KLUBU
Pane Jorge!
Hej! Zapomněl mi dát peníze.
- Lauro! - Jorge, vylekal jsi mě. Co se děje?
Jaký je den?
- Čtyřiadvacátého prosince. - Nemožné!
To bylo včera. Dneska je 25.
Prosím?
Je to kvůli tomu blbýmu transparentu s rokem 2011, který je venku.
Vím, že lidi začínají prodávat panettone v srpnu, ale tohle už je příliš!
Vyvěsit transparent pro rok 2011!
Právě jsme dokončili oslavy roku 2010! To je absurdní!
Není na něm nic špatného, Jorge. Dnes je 24. prosince 2011.
PROSINEC 2011
Jorge? Co je, Jorge?
Co se děje? Je rok 2011, Jorge.
Panebože…
Naše dovolená u Ricarda a Priscily v Angře, vzpomínáš?
Ne.
Aninhino baletní vystoupení v září.
- Vyfotil jsi to ty, pamatuješ? - Nic.
Silvestr v Búzios, v Pousada do Sol s mojí sestrou.
Hlavu jsi už měl zahojenou, pamatuješ?
Pamatuju si loňské Vánoce, jako by to bylo včera.
Strýc Victor odešel i s krocanem,
tvůj bratr mě žádal o peníze, rozchod tvé sestry,
převlékl jsem se za Santu a spadl ze střechy…
Co bylo pak?
- Pak byl celý rok. - A proč si z něj nic nepamatuju?
Já nevím. Musí to být trauma.
Třeba je to selektivní paměť.
- Musíš k doktorovi. - K doktorovi?
Ani nevím, co to je. A už jsou zase Vánoce!
Jak se mám vůbec objednat?
To je ale ošklivý obraz.
Koupil jsi ho ty.
Já?
- Hloupější nápad jsem nikdy neslyšela. - Uvažuj, Laurito.
Pokud jsem ztratil paměť po ráně do hlavy,
tak to jen musíme zopakovat a vrátí se mi.
- To ses naučil v televizi? - Jo.
- Co jim řekneš? - Co myslíš?
Že jejich otec potřebuje ránu do hlavy.
Bude se jim to líbit. Bude to jako hra.
To se jim líbit nemůže.
- Jasně že jo. - Můžu to udělat, tati?
- Ne, já první! - Vidíš?
Dostane se na všechny.
Ne, nedostane!
Nebudete tátu mlátit! To je směšné!
No tak, mami. Je to zábava!
Chtějí tátovi pomoct.
Jasně že ne! Chtějí tě zmlátit! To byste na Vánoce neměli dělat!
Tohle je vlastně pravá láska.
Dobře?
To je fakt super!
Můžeme tě teď praštit, strýčku?
Počkat, to je až moc lásky. Kdo je sem pozval?
My. Mají baseballovou pálku, tati.
- Sakra… - Proč máš helmu?
Zkazí to zábavu.
Pro ochranu. Mám strach.
Jasný? Au!
Do hajzlu! Ne na zadek!
To není dovoleno.
- To v dohodě nebylo. - Ano, bylo!
- Panebože! - Tati!
Dobře, dost! To stačí!
- Tohle je válka! - Ne! Co se děje?
- Volil jsem toho šílence? - Ano, Jorge.
Takovýho pitomce bych nevolil.
Nelži mi, Laurito.
Říkám ti, že volil. Vedl jsi za něj i kampaň.
- Proč jsem nehlasoval za… - Změnil jsi názor kvůli skandálu.
- Změnil jsi strany. Změňme téma. - Tak jo.
Politika, hotovo. Teď rodina.
- Jak si vedou děti ve škole? - Jako obvykle.
Mají normální hodiny,
jsou zdravé
a rostou.
Aninha prospěla, Leozinho ne.
Leozinho propadl?
To se stává.
A dostal skateboard? Jsme moc měkcí. To je nepřijatelné.
Učím se s ním každý den.
Tos dělával. Co tě povýšili, nemáš na nic čas.
Povýšili mě?
- Vážně? Jsem manažer? - Ano.
Nosíš si domů spoustu práce. Sotva máš na nás čas.
Dostal jsem přidáno! Takže to byl skvělý rok.
Proto to nové auto.
Jo!
Těším se, až uvidím výplatu.
Nevíš, zda vyhodili Maércia? Je to zloděj.
Jasně že nevím, Jorge.
Nejspíš jo. Naser si, Maércio!
- Jorge! - Ano?
- Mluvili jsme o Leozinhovi. - Jasně!
Najmeme doučovatele. Máme na to.
- Promluvím s ním. - Ne.
Nic neříkej, dokud si nevzpomeneš. Nechci, aby si mysleli, že jsi…
Manažer.
- Šílený. - To je fér.
Skončil jsi? Musím pokračovat, dnes tu není uklízečka.
Jo, hotovo.
Máme uklízečku?
Myslíte, že je to kolo?
- Možná. - Mám strach.
- Tady to je. - To je můj kluk!
Beatriz, nesahej na bratrancův dárek!
Co je, Jorge?
Nesnáším Vánoce.
Teď mám dvoje po sobě. Všechno je stejný.
Lásko, prosím, uklidni se.
Aninho, co je tohle?
- Hra, tati. - Kdo ti to dal?
Ty, ke Dnu dětí.
Ovládej se, Jorge.
- Veselé Vánoce! - Má drahá!
- Ahoj, mami! - Laurinho!
- Babi! - Veselé Vánoce!
Všichni jste tak krásní!
Opatrně, je to trochu horké.
- Sakra, zapomněl jsem. - Dej to tam.
Au!
Veselé Vánoce, tati.
Ahoj, tati. Veselé Vánoce!
- A co dezert? - Luana přinese jablečné šátečky.
Počkej. Uváže si je kolem krku?
- Babi! - Páni, Aninho!
Tolik jsi vyrostla!
Juliano, Bio, dárky dostanete, když sníte salát.
- Přesně tak. Snězte ten salát. - Ty taky.
- Držíš dietu. - Moje dieta začíná až po Novém roce.
Příští rok přestanu kouřit.
Oříšky kešú jsem nepřinesl. Jsou čím dál dražší.
Babi, co chceš k Vánocům?
- Zdraví. - Zdraví.
Ostatní si můžu sehnat sama.
- Hej, Jorge! - Ježiši!
Myslíš, že tahle vláda vydrží?
- Lidi! - Zatraceně!
- Už jde show Roberta… - Už začala.
- Bezva. - Roberto…
- Jak je, šváro? - K smrti jsi mě vyděsil!
- Ta strašná přezdívka se chytla. - Rok uběhl tak rychle.
- Ani jsem ho neviděl. - Ani já ne.
Modleme se za lepší rok.
Vždycky je málo peněz.
- To mi povídej. - Ale ty si vedeš dobře!
Dnes jsem slyšel, že tě povýšili.
Jo, já taky.
- Prosím? - Víš co? Jdeme na to.
Přejdeme k jádru věci.
Nejdřív ti řeknu svůj nápad.
- Nemusíš. - Pěstuju houby šitake.
Proboha.
Stačí jen dát výtrusy do polena, zalévat to třikrát denně,
dobře to protřepat
a budou růst jak šílený! To je vše!
Budu bohatý, šváro! Mám jisté dva zákazníky.
Dva? Bojím se, že to nemusíš zvládnout.
- Kolik? - Cože?
- Myslíš, že chci tvoje peníze? - Kolik?
Kolik si můžeš dovolit.
Otoč se, tam je to mokrý.
- To je ono. - Vrátím to i s úroky.
- Jistě. - Nezapomeň, že jsou Vánoce.
Jak bych mohl.
Vím, že nemůžeš přijet, tati. Řekl jsi mi to včera… Loni.
Dal jsem si pár drinků, tak jsem trochu opilý.
Taky mi chybíš.
Tento rok jsme se neviděli?
Vážně musím hodně pracovat. To nic, tati.
Slibuju, že přijedu, až budu mít dovolenou.
Taky tě mám rád, ahoj.
Vše v pořádku, Jorge?
Ano, Teodoro.
Jen si potřebuju potáhnout.
Odkdy kouříš?
Taky nevím.
Laura se zmínila, že tajně kouříš.
Vážně?
- Proč mi nic neřekla? - Měla by?
Nevíš, co jsi dělal?
Vím. Samozřejmě. Já jen…
Fakt si musím ještě potáhnout.
- Jorge! - Přestaň kouřit!
- Zabije tě to! - Jorge, strýc Victor…
Se snaží odejít s krocanem. Proč nemůže nosit kuřecí salát?
- To vyřešíme pak. - Musíš přestat kouřit!
- Udělej něco, Jorge. - Jo.
- Ty sexistický hovado! - Souhlasím.
Nezůstanu tady!
Ježiši. Co se tu děje?
Victore, dej s tím pokoj. Už zase?
Včera jsme neměli krocana. Uděláš to znovu?
- Ani my ho neměli. Vánoce jsou dnes. - Dnes se nehádejme.
On mě uráží, Lauro.
Řekl, že se vyspím s každým.
To je neslušné, strýci Victore.
Joca je s ní už roky. Zhubnul jsi, dobrá práce.
Bál jsem se o tvoje zdraví.
- Co tím myslíš? - Joca byl loni. To je Marcão. Pamatuješ?
Moje chyba. Ale rychle se to střídá.
- Je těžké to sledovat. - Vidíš? Já to říkal! Copak se pletu?
Dlužíš mi omluvu.
- Nikomu nic nedlužím. - Omluv se mu!
S tebou nemluvím, Jorge.
- Nemusíme si povídat. - Víte co?
Nezasloužíte si moji společnost.
- Je to tu. - Ani mého krocana!
- Panebože! - Dost!
No tak, dneska ne. Bože!
Vyřešte to vy. Já upřímně nemám…
Lásko.
Další Vánoce s tvojí rodinou nezvládnu.
Byl to jen špatný den.
Pro mě dva dny za sebou.
Určitě si to příští rok budeš pamatovat.
Jen se uvolni.
Nezapomeň, že do příštích Vánoc je celý rok.
To doufám.
- Dobrou noc. - Dobrou noc.
VESELÉ VÁNOCE 2012
Ne!
- Lauro. - Ano?
- Stalo se to zase. - Ale ne!
- Kde jsou děti? - U mámy.
- Uvidíme, co si pamatuješ. - Nemůžeme čekat. Musím k doktorovi.
K doktorovi, Jorge?
Udělali ti miliony testů.
- Nic se neukázalo? - Ne, všechno je perfektní.
A 25. jsi si pamatoval vše kromě 24.
A co říkal doktor?
Jen ti řekl, ať odpočíváš a ať počkáš do dalších Vánoc, do dneška.
Vážně si nic nepamatuješ?
Nic, lásko. Pamatuju si jen loňské Vánoce.
Někdo mě proklel nebo něco…
- Byl to on! - Cože?
Řekl, že zjistím, k čemu jsou Vánoce dobré.
Tys to udělal, viď, staříku? Proklel jsi mě!
To není možné. Už léta nepromluvil.
Mluvil se mnou před dvěma dny!
Koukej tu kletbu zrušit! Zruš ji!
Pusť ho, Jorge.
Moc se omlouvám, dědo. Je jen trochu ve stresu.
Co teď?
- Veselé Vánoce, pane Jorge. - Běžte k čertu!
- Kdo to byl? - Oswaldinho chce peníze!
- Každý rok to samý! - To není ono. Žádala jsem ho o laskavost.
- Cos žádala? - Aby ti přinesl narozeninový dort.
Jejda.
Všechno nejlepší, pane Jorge.
Oswaldinho, nepoznal jsem vás. Obarvil jste si vlasy.
Ztratil jste oko.
Tady.
Dáme mu vánoční příspěvek?
- Už jsem mu ho dala. - Ano.
Nedal byste si k dortu kávu?
- Dám si bez cukru. - Přines mu kafe bez cukru.
Pojďme tohle vyřešit. Opravíme to. Pojďme…
Je to skvělý. Chcete knírek, nebo bradku?
- Radši knírek. - Vypadá to super.
Neolizujte to.
Trochu zvratků.
Dám vám…
Bramborový salát. Krocan je horký.
- Babi! - Babi!
Jsou tu všechny děti!
- A co dezert? - Luana přinese jablečné šátečky.
Počkej. Uváže si je kolem krku?
- Co to je? - Opatrně!
Stromek málem spadl.
Takhle ta pyramida funguje.
Půjdeš do nebe a budeš fakt bohatý.
Nezasloužíte si moji společnost! Ani mého krocana!
- Ne! - Je můj! Běžte ode mě!
- Je můj! - Za ním!
- Dej to sem! - Chytněte ho někdo!
PRÁŠKY NA SPANÍ
Jorge.
Jorge?
VZBUĎ MĚ ZÍTRA MILUJU TĚ
Ježiši, Lauro, vyděsilas mě!
- Jak dlouho se budeš schovávat? - Jak dlouho?
Podívám se, co je dnes za den, jen pro jistotu.
Jsou Vánoce!
Další Vánoce, že jo?
Další Vánoce s tvojí rodinou, která naříká, jí panettone, rozinky
a vypráví mi o roce, na který si ani nevzpomínám.
- Jorge… - Na něco se tě zeptám.
Jaký je rok? 2030? 2040?
- 2021. - Byl jsem tak blízko.
Stejně na tom nezáleží, nepamatoval bych si ho.
Touhle roční dobou je ze mě šílený strýček.
Mimochodem, našel jsem lék?
- Vzdal jsi to před čtyřmi lety. - Tak tedy dobrou noc.
- Vidíš? - Jorge!
Chybíš nám, sakra.
- Je to den jako každý jiný. - Není, jsou Vánoce.
Chceme, abys byl s námi.
I strýc Victor se na tebe každý rok ptá.
- Pořád bere krocana? - Každý rok.
Vždycky mám zálohu.
Jsi nejlepší.
Vím, že ti jde o mé dobro, ale dnes zůstanu v posteli.
Mami?
Ahoj. Pojďte dál.
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
Zlato. Jsi tak dospělá a krásná.
- Jak se máš, tati? - Jsem v pohodě.
Rád tě vidím vzhůru, starouši.
Starouši?
Zapomněl jsi… Potřebuješ něco z obchodu?
Na lednici je seznam.
- Odvezeš mě k Nandě? - Jasně.
- Přimluv se za mě. - Ostříhej se a udělám to.
„Starouš“, Lauro?
Dovolil jsem Leovi používat moje auto?
Ne, má vlastní.
- Kdo mu ho dal? - Ty.
Když se dostal na vysokou. Na inženýrství.
Všechno vypadá líp.
- Co to je? - Co?
- Ta ohavnost na mým obličeji. - Tvůj knír.
Vypadám jako Mario. Neříkej mi, že mám knírek.
Je to na tvém obličeji.
- Nesnáším kníry. - Já taky!
Pročs mě nedonutila to oholit?
- Já se snažila. - Zbavíme se toho. Ježiši.
Musíš mi slíbit, že už mi nedovolíš nechat si narůst knír.
Přísahám, že se snažím, ale líbí se ti to.
Jak se to může někomu líbit?
Lidi se mění.
To mi povídej. Cítím, jak jsem zestárl. Mám tenčí kůži.
- Začínáš být zralý. - Vůbec nezáří.
Koukni na ty vrásky.
Dám si sem botox, trochu taky sem po stranách.
Jorge, to už jsi udělal.
Vážně?
Tak to je něco. Jdu se tedy osprchovat.
Musím ti říct něco důležitýho.
Jorge…
Nech mě se nejdřív osprchovat. Já teď…
To jsem chtěla říct.
Vzbudím se a zjistím, že mám bypass.
Vlastně dva.
Pěkný. Můžu tohle pít?
Jo, je bez kofeinu.
Skvělá věc.
Jak jsem takhle dopadl?
Stručně řečeno, moc práce a stresu, žádné cvičení
a příšerný zvyk kouřit za mými zády.
Ale lásko…
A mám ještě všechny ostatní orgány?
- Ledviny, játra? Jsem celý? - Ano.
Minus jedno varle.
Proboha… Počkej.
- To nemůžeš říkat, mám bypass. - Promiň, nemohla jsem si pomoct.
- Ahoj, tati. - Sluší ti to. Těší mě.
- Ne, znáš ho. - Fajn.
To je děda Nhanhão.
- Ahoj. Těší mě. - Znáš ji.
Fajn.
- Jsem ohromený. - Vyrostli, co?
- Ne, děda Nhanhão žije. - Jorge…
Je nesmrtelný. Upsal se ďáblu.
Žádné fotky, protože se objeví duch.
- Věř mi. - No tak.
Zabodl jsi do kamene meč nebo co?
Jako král Artuš a řekl jsi: „Zemřu, když jej někdo vytáhne.“
Pojďme ten meč najít, ať to už máme za sebou.
Je tu máma.
- Vítejte. - Veselé Vánoce.
- Holčičko. - Mami.
Podívejme, kdo tu letos je!
To je ale překvapení!
- Jsi v pořádku, Jorge? - Ano, Teodoro. Ty?
Laura mi řekla o tvém stavu.
Ale ne, řekla? To je roztomilé!
Všichni to vědí.
To je skvělé, úžasné.
- Můžeme, mami? - Strýci Victore, jaké je dnes menu?
Nedovolili mi přinést krocana.
- Vážně? Zajímalo by mě proč. - Přinesl jsem jablečné šátečky.
Uvážeš si je kolem krku?
Vzbudil ses, abys řekl takovou blbost?
- Ježiši. - To je ale drzost!
Jak je, šváro?
- Mám obchodní nápad. - Hezký.
Než něco řekneš, neobtěžuj se mě žádat o peníze.
Ani nevím, kolik jich mám.
Zbláznil ses, Jorge? Nikdy jsem tě o peníze nežádal.
- Nikdy. - Cože?
Laura říkala, že máš nějaký druh amnézie.
Jen jsem chtěl říct, že jsem tě nikdy vůbec o nic nežádal. Doslova.
Nic, nula.
Právě naopak, jsem tu, protože… mi dlužíš peníze.
Než tě praštím, něco ti řeknu. Věc se má takhle:
Nejsem idiot, jen mám amnézii.
Z roku si nepamatuju nic
kromě Vánoc.
Pamatuju si každý vánoční den. Rozumíš?
Mám tě! Jak víš, že ti dlužím peníze, když si z celého roku nic nepamatuješ?
Věř mi, zaplatil jsem ti v červenci.
- To sis vymyslel. - Zaplatil jsem.
- Zaplatil jsem ti v červenci. - Snažíš se mě zhypnotizovat?
- Nežádal jsem o peníze. - Ty neplatíš.
- Zvoní ti telefon. - Poslechni si tohle.
- Tvůj strýc mě hypnotizuje. - Zvedni to, může to být důležité.
Je to tvoje sekretářka Márcia.
- Možná je to vánoční přání. - Já netušil, že nějakou mám.
- Ani nevím, co říct. - Hele, zvedni to.
Máma ji nemá moc ráda.
- Chápeš? - Dobře. Jasně.
Ahoj. Veselé Vánoce, Márcio.
Běž k čertu, hajzle!
Cože? To bude nějaké nedorozumění.
Jen proto, že jsem ti uvěřila!
- V pořádku, lásko? - Ano, lásko.
„Lásko“? Pořád jí tak říkáš?
Jorge, tohle je…
Slíbils mi, že dnešek strávíš se mnou!
Márcio, teď nemůžu mluvit…
Myslím si, že vláda vydrží.
Dnes nemám dobrý den…
A bude ještě horší.
Jestli za mnou nepřijdeš do bufetu u kanceláře,
přijdu k tobě a udělám ti scénu před celou tvojí rodinou!
Něco ti povím…
- Co to je? - Tvůj narozeninový dort.
- Líbí se ti? - Dort?
- Samozřejmě. Ale kde je třešnička? - Žádná tam není. Je jahodový.
To je šílený. Třešně musí být. Jdu nějaké koupit.
Co to děláš?
- Koupím třešně. - Ani je nemáš rád.
Deset let jsem žádné neměl. Třeba je už rád mám. Hned se vrátím.
- Přinesu třešně. - Teď hned? Jorge?
Jdu koupit třešně. Počkej!
- Jorge! - Bude to rychlý.
Jen vám chci popřát veselé Vánoce, pane Jorge.
A taky vybírám letošní vánoční příspěvky.
Ať si pro vás přijde karma.
Chovej se přirozeně.
Nechci, aby nás někdo viděl.
Nejdřív musíš vědět, že miluji svou rodinu.
Ať už jsem ti řekl nebo slíbil cokoli,
prosím zapomeň na to. Konec diskuze, dobře?
Jsi velmi přitažlivá.
Když jsem přišel, rozhlídl jsem se a rozhodně jsi můj typ.
- Zbláznil jste se? - Jo, celý je to bláznivý.
Možná to zní bláznivě
a vím, že to bolí, ale už se nemůžeme stýkat.
Tak zní dohoda. Už se nemůžeme vídat.
- Vím, že to bolí… - Joano, kdo je to?
Jaká Joana?
Jak se máte?
Je tu horko, co? Nejste nemocný?
Něco vám řeknu, bez urážky… Řekl bych, že máte víc než 38 stupňů.
Můžu vám to zdvořile vysvětlit.
Myslel jsem, že ona je…
Bez urážky, myslel jsem, že je moje…
Tvoje co, idiote?
- Jorge! - Moje…
- Jorge! - Tamhle je! Spletl jsem se.
Omlouvám se. Bez brýlí moc dobře nevidím.
Ahoj, těší mě. Ty musíš být Márcia.
Vážně chceš na mě tohle zkoušet?
No, protože se známe, určitě jsem ti řekl o své amnézii.
Říkal jsem ti o tom?
Selektivní amnézie? To myslíš vážně?
Máš mě za hlupáka?
- Všichni se dívají. - Poslyš…
Vím, že sis oholil knír, abys tím něco vyjádřil.
Udělal jsem to, protože byl hrozný.
Nechal sis ho narůst pro mě!
- Líbil se mi! - Počkej chvíli.
Prosím, zkus to pochopit. Ani nevím, kdo jsi.
Nejsem ten Jorge, za kterého mě máš.
Jsem jiný Jorge, z doby před mnoha lety.
Jorge, kterého znáš, neexistuje.
Jsi moc zajímavá žena. Potřebuješ někoho lepšího, proboha.
- Muffine… - „Muffine“?
Nepromarníš přece naše společné čtyři roky.
- Čtyři roky? - Tenhle prsten…
Tenhle. Dal jsi mi ho ty.
Pamatuješ?
Prosím, dávej pozor. Řeknu to jen jednou.
O co jde?
Nevím, kdo jsi!
Přísahám, že netuším, o čem mluvíš!
Prosím, věř mi. A můžu tě o něco požádat?
Jestli k tobě za pár dní přijdu, třeba i po kolenou,
prosím slib mi, že se ke mně nevrátíš.
Já nejsem ten Jorge!
Takový já nejsem! Věř mi!
Jsi blázen.
To je jediné vysvětlení.
Nevíš, co chceš.
- Ano, vím. - Nevíš.
- Vím. - No jasně.
Miluju svou ženu a chci být s ní! Chci svou rodinu, tu miluju ještě víc!
Už nikdy nechci mít knírek!
Myslela jsem, že jsi jiný.
Jsi ještě senilnější než dřív!
Nezasloužíte si moji společnost!
- Ani mé jablečné šátečky! - Ne!
- Ty jablečné šátečky jsou moje! - Ne!
- Za ním! - Chyťte ho!
Chyť ho, mami.
Lauro…
Jak to mezi námi je?
- Co je to za otázku? - Já jen…
že jsou Vánoce, je čas, abychom přemýšleli o svém životě
a lidech kolem nás.
- Nic jsi o nás neřekla. - Možná jsem nechtěla.
Stejně si to nezapamatuješ. Nemá to smysl.
Tak proč jsi mě letos vzbudila?
Vážně to chceš vědět?
Vážně, lásko.
Ráda
se teď na tebe dívám,
protože vidím Jorge z před deseti let.
Mám ráda způsob, jakým na mě pořád hledíš.
Dokonce mi chybí, jak jsi mi říkal Laurita,
i když jsem to nesnášela.
Víš, Jorge,
na Vánoce
mi připomínáš, jací jsme byli dřív.
Nebo aspoň to, kolik jsem pro tebe znamenala.
Dobrou noc.
Zapomněla jsem text.
Líbí se ti překvapení, Muffine?
Co tady dělám?
Bože, Jorge.
Takže je to fakt pravda? Na nic si nevzpomínáš?
Co tady dělám?
Nemůžu tomu uvěřit. Opustil jsi Lauru.
Panebože!
Rozvodové papíry jsou na cestě a bydlíme tu už čtyři měsíce, Jorge!
Ne!
To není pravda. Je to jen noční můra!
- Noční můra. - Ne.
Není. Posaďme se.
- Sedni si k mamince. - Já nechci.
- Maminčin miláček! - Hovno maminka!
- Nechci tě ani vidět! - Ale uvidíš!
- Ježiši. - Hej.
Poslouchej.
Vím, že vánoční čas
lidem obvykle leze na mozek.
Trochu z toho šílí.
Ne! Pusť mě!
Poslouchej, svůj život si řídím sám!
Já řídím svůj příběh! A v tomhle příběhu mojí manželkou nejsi!
Chci zpátky svoji milovanou ženu!
Sakra, proč mám zase na obličeji tu ohavnost?
- Jdu to hned oholit. - Ne!
- Přestaň! - Ne!
- Na ten knír ani nesáhneš! - Ale sáhnu!
Donutil jsi mě slíbit, že ti ho nedovolím oholit!
Chodil jsem na lekce krav maga, je to sebeobrana!
Byl to podraz, vyhodit mi žiletku z okna.
Jen jsem udělala to, co jsi chtěl.
Nebo aspoň polovinu z toho.
Klíče.
Lásko, co říkáš na to, že bychom strávili Vánoce tady doma?
Postavila jsem úžasný stromek. A upekla ohromný dort.
Je nízkokalorický.
Ten strom je na hovno, dort jsi koupila a neříkej mi lásko.
- Klíče. - Jorge.
Musíme si promluvit.
Nechci s tebou mluvit.
Fajn, neposlouchej mě. Jen si vyslechni někoho jiného.
Sebe.
Jorge?
Hej, Jorge.
Ahoj.
Vím, že asi vypadám trochu zvláštně,
jako jiný člověk.
Ale ve skutečnosti budu zítra tebou.
A pozítří taky.
Jsem tebou celý rok.
Ten kretén jsem já?
Je moc šarmantní!
Jsem tvoje normální
a spontánní já.
Abys věděl, Jorge,
miluju Márciu.
Ty miluješ Márciu.
Máš nějaký typ schizofren… Schizofrenie, vážně? To je fuk.
Máš typ vánoční schizofronie, schizefronie…
O Vánocích jsi trochu potrhlý.
Nemáš tušení, jak jsi úžasný.
Báječný, fantastický,
sexy, atraktivní a velmi mužný muž, jestli můžu dodat.
Jsi opravdu skvělá partie.
Páni, jsem fakt skromný.
Jo, jsi trochu sebestředný.
Proto jsme pro tebe, Jorge, nebo pro mě,
na rozkaz Márcie… chci říct doktora, natočili tohle video.
Film…
Video… Klip.
Abychom ti ukázali můj úžasný život
s tímto fantastickým člověkem…
jakým je… Márcia.
Tos napsala ty, viď?
- Teď. - Tohle jsi ty, Jorge.
Spokojený a šťastný muž.
Každé ráno máš zdravou snídani
se svou ohromnou přítelkyní, Márciou,
jak už bylo několikrát zmíněno.
Proč mi dáváš krmivo pro ptáky?
Je nízkokalorický.
Po tomto zdravém jídle
ti začne normálně fungovat peristaltika
a můžeš se dobře postarat o své zdraví, můj drahý Jorge.
Dokonce posiluješ hýždě,
protože to tvoje krásná holka žere.
Žere? Žere.
Po tomhle intenzivním cvičení
se přichystáš do práce.
Víš, že pro dobrého byznysmena je prvořadý vzhled.
To jsi ty na cestě do práce.
Letos jsi dostal přidáno. Bravo.
Potlesk. Dobrá práce, Velký Jorge. Zasloužil sis to.
Jsi skvělý řidič.
To jsi ty, jak jedeš do práce, je to paráda.
Jejda. Koukej na cestu, Jorge.
Proč ten hloupý výraz?
Proč to nízké sebevědomí?
Moc rád trávíš čas se svou rodinou.
Ale taky se umíš bavit.
Někdy se můžeš veselit.
„Veselit se“ je příliš. Je to přehnané.
Jsi staromódní romantik.
Sexy, ale pořád vypadáš cool.
To je ale ubožák, podívej na ten obličej. Rozhodně.
Tvůj sexuální život je divoký, Jorge.
Každý čtvrtek se koná soukromá párty.
- Tys nás nahrála? - Jo. Jen se dívej.
Počkej.
Ani jsem nebyl připravený.
- No tak, Muffine. - To bolí.
- To je sexy. - Au, moje oko.
O víkendech hraješ golf s kamarády.
Velmi sofistikovaný a složitý sport.
Tohle je tvůj život, Jorge.
A k tomu všemu to skvěle umím s kamerou. Díky mně vypadáš sexy, ale ne lacině.
Z pravé strany vypadáš nejlíp. Jorge?
Jorge!
- Ahoj, tati. V pohodě? - Ahoj.
- Dobrý? - Jsem v pohodě. Mám se skvěle.
Jen jsem uklouzl.
To nedělej.
- Chceš si půjčit oblečení? - Ano.
- Potřebuješ pomoc? - Potřebuju i prášek proti bolesti.
Show Roberta Carlose, co?
Teodoro.
Další společné Vánoce.
Nenávidím tě!
Páni, to je radost!
- Ahoj, synu. - Co je?
Taky jsi na mě naštvaný?
Já ne, tati.
Nevadí mi to.
Jak to jde ve škole?
Vážně, tati? Zítra na to vše zapomeneš.
No a? Příští Vánoce si vzpomenu. A jsem tvůj otec.
Dobře, tati.
S vysokou jsem skončil.
- Cože? - Jo.
Zbláznil ses? Po všem, co jsem udělal.
Nechci se hádat. Máma ti to měla říct.
- Neřekla. - A upřímně,
neskončil jsem.
Vyhodili mě.
- Kurva. - Jo, chytli mě s drogami.
- Panebože, drogy… - Narkotika, jo.
- Tak jsem se rozhodl to vzdát. - Ježišikriste!
Tak jsme tě nevychovali!
- Už jsme o tom mluvili. - Já si na to nevzpomínám.
Odseděl jsem si to, jsem čistý.
- Byl jsi ve vězení. - Jo.
- Dělal jsi někomu děvku? - Pojďme dál. Zapomeň na minulost.
- Víš, co je moje budoucnost? - Co?
- Chci zase dělat hudbu. - Dobře, synu.
Nemůžu uvěřit, že jsi bral drogy.
Musel jsi být dole. Ale vždycky jsi měl rád hudbu.
Vždy jsem emotivní, když jsi na tebe vzpomenu jako na kluka.
- Dal jsem ti malý klavír… - Na klavír seru!
Dělám brazilský funk.
- Cože? - MC Leo. Šukač Leo.
- „Šukač Leo“? - Jo.
Poslouchej.
Na kolena, stáhni si kalhotky.
Rychle si je sundej.
Když tě vidím, jsem šíleně nadrženej.
Šíleně nadrženej.
To je nechutný. Co to máš s hlasem?
- Zní fakt divně. - Dělám si srandu, tati.
Co to má být za vtip?
Před rokem jsem dostal diplom.
- Už mám práci. - Díkybohu, synu.
Myslel jsem, že bereš drogy. To mě zničilo.
- Občas si něco dám. - Co něco?
Co je to? Nelíbí se mi to.
- Co to je? - Klid, tati. To byl vtip.
- Pořád tě můžu vydědit. - Klid, tati. Jsou Vánoce.
- Kdo žertuje o drogách? - Tati…
Jsem tvůj nejmenší problém.
Běž.
- Můžeš na chvíli? - Nechci s tebou mluvit.
- Ani nevím, co jsem provedl. - Jdu pro krocana.
Jak to myslíš?
Nepřinese ho strýc Victor? Má letos na starosti šunku?
Co se děje?
Strýc Victor zemřel minulý měsíc.
Výborně, tati.
Rád bych
pronesl přípitek na našeho milovaného strýce Victora.
- Nejlepší krocani, jaké jsme jedli. - Ne, tati.
Přestanu mluvit a požádám o chvilku ticha.
Na co umřel?
Proč jsi taková, Lauro?
To jsem já.
Jorge.
- Dobrý Jorge. - Všichni jsou na Vánoce dobří, Jorge.
Ne. Chci říct, že já jsem skutečný Jorge.
Ne, nejsi.
Skutečný Jorge mě nechal.
Skutečný Jorge žije se zlatokopkou v nóbl čtvrti.
Skutečný Jorge neplatí alimenty na svý děti.
Skutečný Jorge je velký kretén!
- Souhlasím. - Vím, o to je to ještě horší.
Nemůžu tě ani v klidu nenávidět. Je to šílený.
- Pořád tě miluju. - To je ještě šílenější.
Nesahej na mě. Skončili jsme.
Vím, že mě pořád miluješ.
Pleteš se. Už je to za mnou.
Cože?
- Už ses přes to přenesla? - Už?
Rozešli jsme se v únoru.
Ty…
Lžeš.
Tak rychle by sis nikoho nenašla.
Ale našla. Opravdu.
Jednoho chlapa z práce.
Maércio.
Já to věděl. Maércio.
Nikdy nepřekonal fakt, že mě povýšili na manažera. To je odplata.
Jorge.
Je to chlap z mojí práce.
Znám ho?
- To je jedno. - Není.
V našem domě je cizí muž…
- Jak je, šváro? - Kurva.
- Další Vánoce… - Tady.
Lauro.
- Přijde? - Už tu skoro bude.
Promiň, Luano. Musím s ní na chvíli mluvit.
- Kdo je to? - Nikdo. Jen kamarád.
- Znám ho? - Ne, neznáš.
Je to vdovec,
úspěšný právník,
je vysoký,
má bělejší vlasy.
Je vyzrálejší.
Pohlednější.
- Přijde sem? - Žádala jsem, aby nechodil, ale nevím.
Možná se zastaví.
Uvidíme. Kdo ví?
Lauřin Jorge.
Jsem Ricardo. Těší mě. Jak se máš?
Ahoj, lásko.
Co to děláš, Jorge?
Nezačínej si s manželkami jiných lidí!
Jorge, to je můj přítel!
Další?
- Ublížil jsi mu! - Nandal jsem mu to! Dostal co proto!
To není moje krev.
Ta krev je…
To nevypadá dobře, tati.
Zničil jsem Vánoce, viď?
Klid, tati. Jsme na to zvyklí.
Pořád ho máš ráda?
- Pamatuješ si to? - Jak bych mohl zapomenout?
Viděla jsi to milionkrát
a vždy ses na to chtěla dívat znova. „Koukneme se na Shrekovy Vánoce?“
A nikdy jsme to neudělali.
Abych byl upřímný, nevím, co jsi na té obludě viděla.
No, myslela jsem si, že vypadá jako ty.
Sakra…
Vypadám jako Shrek?
Není to tak, že vypadáš jako on,
ale podobáš se na něj, když se v druhém filmu změní v člověka.
Podívej. Měl jsi stejný účes.
Jen neříkej mámě, že vypadala jako Fiona.
- To ji nepotěší. - To bych neudělala.
Nevím.
Byl to můj způsob, jak být k tobě blíž.
Mám tě rád.
Mám tě moc ráda, tati.
To byl ale den!
Rodina mě nenávidí, přišel jsem o dům, podle dcery jsem zlobr
a moje životní láska má jiného.
Tati.
Máma nikoho nemá.
- Řekla mi… - Poslouchej mě, tati.
Párkrát si vyšla s jedním chlapem,
ale to je všechno.
Pořád je do tebe blázen.
A já do ní.
Musíš něco udělat, abys tohle celé změnil.
Co můžu dělat?
Mám jen jediný den na to,
abych napravil 364 dní, které podělám.
Co mám dělat?
Nevím, tati. Jsou Vánoce.
Použij to ve svůj prospěch a okouzli ji.
- Mám tě rád. - I já tebe.
- Nezlob. - Ahoj, tati.
- Mám tě rád. - I já tebe.
- Díky. - Opatruj se.
- Mějte se. Dobrou noc. - Ahoj, teto.
Jorge!
Lauro!
Nevzdávej to s námi.
Víš, že zítra si z toho nebudeš nic pamatovat, že jo?
Víc než ty.
Chtěl jsi strávit Vánoce v zahraničí.
Věděls to?
Dnes ses měl probudit v New Yorku.
Daleko od svý rodiny.
Chtěl jsi to udělat!
To je legrační.
Víš, kdo ti to nedovolil?
Já.
Řekla jsem, že bychom měli zůstat tady.
Protože jsem myslela na tebe
místo na sebe.
Příští rok to udělám jinak.
To si piš.
Příští rok pojedeme do zahraničí.
Vzbudíme se daleko odsud.
Opravdu daleko, Jorge.
Příští rok se probudíme na ostrově.
To bys neudělala, Márcio.
Promluvím si s tebou
za rok.
Márcio.
Neopovaž se, Márcio!
Ne!
Ani na vteřinu si nemysli, že tu s tebou zůstanu, Márcio!
Hned teď jdu domů!
Nic mě tu neudrží!
I kdybych si měl najmout letadlo, loď, kosmickou loď,
strávím Vánoce s rodinou, kterou miluju!
S dětmi, se svou ženou. Jo, miluju Lauru.
Je to moje životní láska.
Nepřestávej. Užívám si to.
Lauro.
- Kdy jsme se k sobě vrátili? - V polovině roku.
Ale od ledna jsem ti volala každý den.
- Páni! - Nebylo to snadné.
Ale měl jsi pravdu.
Tohle se mi líbí. Nikdy jsme netrávili Vánoce pryč z domu.
Měla jsi skvělý nápad.
Nebyl to zrovna můj nápad.
Tuto dovolenou jsi koupil pro sebe a Márciu.
Chtěl ses jí vzdát, ale řekla jsem ti, že bychom měli jet.
Líbí se mi to.
Mohli bychom to dělat častěji.
Trávit Vánoce pryč, ty a já.
Někdy i s dětmi.
S dětmi?
Aninha tráví Vánoce se svým přítelem a Leozinho odletěl do Austrálie.
Tak proč ne?
Občas to udělat můžeme.
Miluju tě.
Já tebe taky.
Takže,
kde by ses chtěl probudit příště?
Překvap mě.
Líbí se ti to?
- Vyfoť to! - Nákupy!
VŠECHNO NEJLEPŠÍ K NAROZENINÁM
- Tady bude dobrá fotka. - Pozor na auta.
- Jezdí na druhé straně. - Dobře.
Pozor, Jorge!
VŠECHNO NEJLEPŠÍ K NAROZENINÁM
VÍTEJTE U SANTY DOMA SEVERNÍ PÓL ALJAŠKA
Raz, dva, tři… Hej!
- Jorge! - Kráčej. Už to bylo rozbitý.
SANTA CLAUSŮV DOMOV
Lauro, vezmi kameru, chci si trochu zatančit.
- Vezmi ji. - Jo.
Tádž Mahal.
Víš, že tohle je Kreml, viď?
To je jedno, lásko. Jsou to zámky s kupolemi.
VŠECHNO NEJLEPŠÍ K NAROZENINÁM
- Proč jsme letos necestovali? - Potichu.
Omlouvám se.
Já se omlouvám. Zapomněla jsem tě vzbudit.
Proč šeptáme?
Panebože.
- Bože… - Líbí se ti překvapení, tati?
Nejlepší překvapení, jaké jsem kdy zažil.
- Jak se jmenuje? - Victor.
- Jako strýc. - Ne.
Jako děda Nhanhão.
Děda Nhanhão je Victor?
Děda Nhanhão nevypadá jako Victor. Ale on jo. Vitinho.
Děda vypadá jako Arnaldo.
Mauro.
Děda Nhanhão měl být Mauro… To je jedno.
- Takže otec ho nechtěl? - Jorge!
Nechtěl se ženit, to je jiné.
Nemám rád muže, kterým nezáleží na rodině.
Kdyby tu byl, promluvil bych si s ním.
Určitě si to mezi sebou vyřeší.
Prozatím je tady a tobě se to líbí.
Vážně? Líbí se nám to, Royi? Starý příteli?
Když jsme u toho, kolik mu je?
Ne moc.
Musí mu být přes 30.
Je jako psí Highlander.
Jorge, jak to mám říct…
Tento Roy.
Roy…
on není…
Jak to mám říct? Není to přesně ten samý Roy z dřívějška.
Je to jiný Roy,
ale taky je to Roy.
- Je taky Roy. - Takže…
Je to Roy II.?
Roy III.
Ale pořád je to Roy, štěně Roye II.
Něco ti řeknu.
Zemřel mi pes
a ty ses mě pokusila oklamat jiným psem se stejným jménem a barvou.
To je zrada.
- Ani nevím, jestli ho mám rád. - Vždy ti toho říkám tolik.
Zapomněla jsem na to. Promiň.
Ale je v tom nějaký rozdíl?
Je, to vážně je.
- Měl jsem rád toho prvního. - Jorge…
- Má mě vůbec rád? - No tak.
Je to stejný děda Nhanhão?
Myslel jsem, že ho vyměňuješ každých deset let.
Nikdy nevíš.
Po nějaké době začnou staří lidi vypadat všichni stejně.
Mohl být nabalzamován. Nabalzamovala jsi ho?
Jorge…
Našim sousedům se daří.
To je strejda Luiz Cláudio.
Jak je, šváro?
Co to je, Luizi Cláudio?
Slavil jsi Vánoce předčasně?
Ne, Vánoce strávím s manželčinou rodinou.
Jen jsem tě přišel obejmout.
A dát ti tohle.
- To nemusíš. - Ani to nezkoušej.
Je tady všechno. Všechno, co ti dlužím, plus úroky.
Upřímně, Luizi Cláudio,
nikdy jsem ti nepůjčil peníze v naději, že je vrátíš.
Trvám na tom, šváro. Zbohatl jsem!
Konečně!
- Jak? - Je to úžasná věc.
Prodávám kryty na sledovací zařízení na kotníky.
- A prodává se to? - Jsme v Brazílii, prodává se to hodně.
Expandujeme do Latinské Ameriky, USA a pak do Německa.
Proto moc chci, aby sis to vzal.
- Z celého srdce. - Vezmi to.
- Vezmi si to, tati. - Ani nevím…
- Trvám na tom. - Vezmi ty peníze.
- Nepřijímám. - Vida, pan Jorge!
Nazdar! To je skvělý.
- Veselé Vánoce. - Veselé Vánoce.
Právě včas. Když už jste tady,
vybírám vánoční příspěvky od těch, kdo nepřispěli.
To je ale náhoda. Dobré načasování!
Dnes vám udělám radost.
S dovolením. Tu máte, Oswaldinho.
Užijte si Vánoce s rodinou. Roztočte to!
Každému něco dejte. Řekněte jim, že to je od strejdy Jorge.
Pane Jorge…
Já vím, užijte si to!
- Moc vám děkuju! - Dopřejte si.
- Děkuju. Veselé Vánoce! - To nestojí za řeč.
- Veselé Vánoce! - To nic.
- Tati, musím ti říct… - Jděte. Žádný strach.
- Taková radost! - Veselé Vánoce, pane Jorge!
Tati, proč jsi to udělal?
- Nauč se něco od táty… - Ne, tati…
Naučím tě něco, co mě naučila léta potíží: vánoční nálada je nezbytnost!
Bez ničeho jsme se narodili, bez ničeho zemřeme.
- Jorge. - Nemám pravdu, Luizi Cláudio?
Ten šek byl na milion realů!
Počkat.
Řekni, že byl na mý jméno.
Ne. Bude vyplacen držiteli.
- Oswaldinho! - Je to tu.
Veselé Vánoce!
- Veselé Vánoce! - Oswaldinho!
- Tenhle krám už nechci! - Vraťte se!
- Veselé Vánoce! - Vraťte se! Počkejte, byl to omyl!
Kurva! Byl to omyl!
- Ten je pro tebe, drahá. - Díky, mami.
Kde je můj?
Neotvírej to, mami. Pojď sem, zlato.
To myslíš vážně, tati? Chřipka?
Už mám letenku. Každý rok vymýšlíš novou výmluvu.
Vím, že jsme byli spolu minulý měsíc, ale já tě neviděl.
Teda viděl, ale… Víš, jak to myslím.
Ne, nejsem opilý ani šílený.
Letos jsem tě tu chtěl mít.
Jorge, uděláme skupinovou fotku.
- Jdeme na to! - Pojď!
Pojďte, kluci.
Zatím, tati. Mám tě rád. Veselé Vánoce. Chybíš mi.
- Patříš do rodiny. - Jo!
No tak, všichni k sobě.
- Pojď k tátovi. - No tak.
Promiň, tati.
Nechtěla jsem, aby ti to řekli.
Jaký je to typ?
Rakovina prsu.
Jako moje máma.
Ano.
Zpackala jsem to, tati.
Moc dlouho jsem odkládala vyšetření.
Proto…
nemůžu kojit svého syna.
- Nemůžu to dělat během léčby. - Holčičko…
Jak to je mezi námi? Mezi mnou a tebou? Myslím tím…
v průběhu roku,
s mým druhým já.
Jaké to je?
Vycházíme spolu?
Víš…
kdysi jsi se od svého vánočního já
hodně lišil.
Velmi.
Bylo pro mě moc těžké si na to zvyknout.
Ale už ne.
Vycházíme spolu.
- Ano. - Super.
Mluvíme spolu každý den.
Když cestuješ do zahraničí, vždy mi voláš, abys mě zkontroloval.
Mám to moc ráda.
Říká se,
že i když člověk stárne, jeho duše zůstává stejná.
Myslím, že to se stalo tobě.
Usnul.
Jsem…
unavená. Asi půjdu spát taky. Půjdeš i ty?
Ne.
Ještě nechci usnout.
Jasně, tati.
Já hloupá.
Co bys chtěl dělat?
SHREKOVY VÁNOCE
POCHOPÍM TO. MILUJU TĚ. S LÁSKOU, LAURA
Tohle.
Pojď k dědečkovi.
Pojď sem.
- Ahoj, synu. - Ahoj, tati.
Jak se máš?
- Je velký, že? - To je.
- Mám tě rád. - Já tebe taky.
Lásko, můžeš otevřít dveře?
Dobře.
Je tohle Jorgeův dům?
To je ale překvapení, tati!
Nikdy bych nezmeškal tvé narozeniny!
Díky, tati.
Vypadá jako ty, když jsi byl malý.
Taky jsme si toho díky fotkám všimli.
Jsem rád, že jsi tady.
Měl jsem víc trvat na tom, abys Vánoce trávil tady.
Nemůžu si užívat Vánoce bez tvé mámy.
Milovala je stejně jako Laura.
Chybí mi to.
Příliš mnoho věcí jsem bral jako samozřejmost.
Nedokážu si ani představit,
čím sis prošel.
Ale jsem na tebe moc pyšný.
Díky, tati.
Nikdy jsem tvé amnézii nerozuměl.
Takže si z tohoto roku vůbec nic nepamatuješ?
Nic, tati.
Mám pocit, jako by to bylo jen asi 20 dní.
Na tento rok si vůbec nevzpomínám.
Neviděl jsem ho plynout.
Abych byl upřímný,
neviděl jsem nic ze svého života.
Nemám to, co máš ty, ale cítím se stejně.
Je to dost běžný pocit.
Život je jako vítr.
Pane Pedro, můžu si vás na chvíli půjčit?
Běž, tati.
Mohl jsem věci udělat jinak.
Tak si to přej.
Cos to řekl?
Řekl jsem, že jsem věci mohl udělat jinak, celý svůj život.
Přej si to.
Jak to myslíš? Řekni mi to!
Ne, Lauro, tohle se mi nelíbí. Prosím, lidi.
- Nelíbí se mi to. - Jorge.
Aninha to zbožňovala.
Přišel jsem na dort.
- Ale mně se to nelíbí. - Jorge.
Můžeš si něco přát.
Nikdy si nic nepřeje.
Ale teď už ano.
Chci to.
Budu si přát něco, co jsem si nikdy nepřál.
Páni.
A to je co?
Nemůže nám to říct, zlato, jinak se to nesplní.
Ale musí to být od srdce.
Tati?
Můžeme se dívat na film?
Ano, zlato.
Můžeme se dívat, na co budeš chtít.
- Leozinho… - Tati!
- Veselé Vánoce! - Veselé Vánoce, synku!
Kde se vzalo to nadšení?
- Jsou Vánoce! - Jsou Vánoce!
Jdeme pro Leozinhovo kolo?
- Jo! - Pojďme na to.
A kdo chce jít do supermarketu?
- Já! - Já!
Jo!
A koupíme mi narozeninový dort.
- Jo! - Jo!
Tak se běžte obléct. Honem! Nechci, abyste přišli pozdě!
Co je s tebou, Jorge?
Já nevím, Lauro. Přísahám bohu, že nevím.
Prostě mám takový pocit.
Jako bych se vzbudil ze snu, podíval se na tebe,
na naše děti, na náš život
a uvědomil si, jak je tohle všechno důležité.
Jako bych říkal sám sobě,
že si tento moment musím naplno užít.
Musím, Lauro.
- Kdo chce francouzský toast? - Já!
Když se mě lidi ptají, proč mám Vánoce tak rád,
nedovedu to vysvětlit.
Vypadá to jako děda Nhanhão.
Vždy je horko, je to uspěchané,
hodně utrácíme, hodně jíme
a všechno se zdá být chaotické a zbytečné.
Ale spousta věcí, které teď možná nedávají smysl…
PREVENCE RAKOVINY PRSU
…ho můžou dávat v budoucnu.
Hlavně si musíte všímat náznaků, které vám život dává.
Usmějte se!
Vánoce jsou ideální čas, abyste se na chvíli zastavili,
zhluboka se nadechli a všimli si,
že život je víc než to, co se děje, zatímco pracujeme, abychom platili účty.
Držte se, protože jsme připraveni na odlet!
Že život je dobrý.
Vždycky.
Hodně štěstí, zdraví.
Uvědomit si to je ten nejlepší dárek, jaký si můžete dát.
Nebo ještě pořád věříte v Santu?
Hou, hou, hou.
Veselé Vánoce!
Mrknul! Viděli jste to, že jo?
KONEC
Překlad titulků: Červenková Daniela