Downloaded from YTS.MX
‫- NETFLIX מציגה -‬
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫לא שוב.‬
‫לא, הפעם אני באמת רואה משהו.‬ ‫אתה חייב להאמין לי.‬
‫אין שם כלום.‬
‫זאת רק אש.‬
‫תביט שוב.‬
‫אין שם כלום.‬
‫אולי אתה צודק.‬
‫בסדר, אהוביי.‬
‫ערב טוב, סבתא.‬ ‫-ערב טוב, סבתא.‬
‫מוכנים לשעת סיפור?‬
‫אפשר בבקשה את "הלילה שלפני חג המולד"?‬
‫אני חושבת שהגיע הזמן לסיפור חדש.‬
‫בסדר, אל תעמדו בחיבוק ידיים. בואו.‬
‫"המצאתו של ג'רוניקוס ג'אנגל".‬
‫תראו את זה!‬
‫לא הקראת לנו את הסיפור הזה בעבר.‬
‫לא הקראתי אותו לאיש.‬
‫"היה היה פעם, לפני שנים רבות..."‬
‫הממציא הגדול ביותר במדינה כולה.‬
‫ג'רוניקוס ג'אנגל.‬
‫עוד מילדותו הצנועה, מוחו לא נח לרגע.‬
‫עוד אביזרים, עוד מכשירים!‬
‫כל העיר הייתה כמרקחה.‬
‫לאן את רצה?‬
‫כולם התרגשו לראות‬
‫את החנות המדהימה ביותר שהייתה אי פעם.‬
‫סליחה.‬
‫"ג'אנגלס וכאלה".‬
‫הכול שקק חיים.‬
‫גם מה שלא ציפית שיהיה כזה.‬
‫ג'רוניקוס עורר השראה בכולם,‬
‫אך יותר מכול, בשוליה הנאמן שלו, גוסטפסון.‬
‫הכינו את עצמכם לפרץ מרהיב...‬
‫ונפלא של גאוניות... של גוסטפסון.‬
‫סביבון לי - טוב לי.‬
‫היי.‬
‫זה עובד! באמת. זה...‬
‫צריך רק כמה שיפורים.‬
‫הוא רק שוליה, זה הכול.‬
‫גוסטפסון ראה בעצמו ממציא גדול.‬
‫עוד תראו.‬
‫אבל התואר הזה כבר היה תפוס.‬
‫מר ג'אנגל, יש לך המון המצאות!‬
‫להמצאה המדהימה ביותר שלו,‬
‫הוא חיכה שהרכיב האחרון יגיע.‬
‫ואז, יום אחד...‬
‫חבילה לג'רוניקוס ג'אנגל!‬
‫זה קיים!‬
‫המפתח לחלומותיו הפרועים ביותר,‬
‫שישנה את חייו לנצח!‬
‫"עצרו את הזמן‬ ‫כי אני לא מוכן‬
‫אם זה עכשיו וכאן‬ ‫אז העולם עומד להשתנות‬
‫אני אגיד שלום‬ ‫לחיי היומיום‬
‫אני הולך להמריא‬ ‫אפרוש כנף, אני כבר עף!‬
‫כל חיי התקילו אותי‬
‫למדתי בלי חשבונות‬ ‫לאלתר פתרונות‬
‫ואם נראה שאיבדתי כיוון‬ ‫אז הנה‬
‫מה שיש לי ביד‬ ‫זה הניצוץ‬
‫שיצית את הכול‬ ‫אני לפתע יכול‬
‫כל חיי‬ ‫אני מחכה ליום הזה‬
‫מה תוכל לעשות?‬ ‫כולם מחכים כבר לראות‬
‫אתה לא מתלבט‬ ‫לקחת, לתת‬
‫מילה שהיא סתם‬ ‫מול מילה של אמת‬
‫אתה גם מתעמת‬ ‫ולמרות כל זאת אני כאן לצידך‬
‫לא אוותר‬ ‫אין שום שאלה‬
‫השעה בה תפעל‬ ‫היא פתאום שעתך הגדולה‬
‫החיים התקילו אותך‬
‫למדת בלי חשבונות‬ ‫לאלתר פתרונות‬
‫ואם נראה‬ ‫-ואם נראה‬
‫שאיבדת כיוון אז הנה‬ ‫-שאיבדת כיוון אז הנה‬
‫מה שיש בידך‬ ‫זה ניצוץ‬
‫שיצית את הכול‬ ‫אתה לפתע יכול‬
‫כי תמיד ידעתי‬
‫שיבוא היום הזה‬
‫ידעתי שיחדיו נראה‬ ‫שהנה בא היום הזה‬
‫וכל חלום קורא לי‬ ‫ביום זה‬
‫קיוויתי שיקרה לי‬
‫לא אפחד‬
‫תאמין שכל הטוב עומד לבוא‬
‫וכל חיי‬ ‫-כל חייך‬
‫חיכיתי ליום הזה..."‬
‫שימו לב, כולם. אני רוצה לומר משהו.‬
‫אני מחלק הכול במתנה!‬
‫אסור לעזוב בידיים ריקות.‬
‫חייבים לקחת משהו!‬
‫זה באמת יהיה חג מולד שמח!‬
‫"ורק אם תאמין כל הטוב עומד לבוא"‬
‫אחר כך.‬
‫"מה שמשנה‬ ‫-את העבר נשכח‬
‫זה רק כאן ועכשיו‬
‫חלף הלך‬
‫את העבר תשכח‬
‫הוא חלף, הלך‬
‫מה שמשנה זה רק עכשיו‬ ‫את העבר תשכּח ‬
‫הוא חלף, הלך‬ ‫חיים את הרגע‬
‫בואו נשתגע"‬
‫אבא, מה קורה?‬
‫ג'סיקה, היום יום נפלא ביותר.‬
‫זוכרת את הדבר שאבא אמר שיקנה לך?‬
‫איזה?‬ ‫-זה לא משנה.‬
‫אקנה לך עשרה מהם.‬
‫"כל מה שרצינו כבר מתגשם עכשיו‬
‫חיים את הרגע‬
‫בואו נשתגע, עכשיו‬
‫זה רק כאן ועכשיו‬
‫את העבר תשכח‬ ‫חיים את הרגע‬
‫בואו נשתגע עכשיו‬
‫זה רק כאן ועכשיו‬ ‫את העבר תשכח‬
‫חיכיתי כל חיי‬
‫-רק ליום ה...‬
‫ליום הזה‬ ‫כן, כל חיי אני חיכיתי רק ליום...‬
‫הזה!"‬
‫ג'סיקה, חכי לאבא.‬
‫אני צריכה סינר. אנחנו ממציאים!‬
‫מר ג'אנגל, הבטחת שתבדוק את ההמצאה שלי.‬
‫היא כמעט מוכנה.‬
‫לא, פרופסור, תשקיע רק שתי דקות?‬
‫כיילת את מערכת הייצוב הגירוסקופית?‬
‫לא...‬ ‫-יישרת את המייצבים?‬
‫לא...‬ ‫-עשה את זה. אסתכל בזה מחר.‬
‫פרופסור...‬ ‫-אייש את החנות.‬
‫ההברקה מזמנת! הגאוניות מחכה!‬
‫כן!‬
‫סוף סוף. אחרי כל השנים האלה.‬
‫אמרתי לך שהוא יהיה פה למעלה.‬
‫איפה זה?‬
‫הנה הוא.‬
‫הבסיס ל...‬
‫עם התוספת, וכל אחד במעלה שנייה...‬
‫חלקי המספר N כפול שתיים...‬
‫זהו זה.‬
‫משהו אמור לקרות...‬
‫עכשיו.‬
‫עכשיו!‬
‫זה עובד!‬
‫לא להיבהל. זה אמור לקרות ככה.‬
‫כן!‬
‫אתן חייבות לראות. בואו!‬
‫זהו אני, מאסטרו דון חואן דייגו.‬
‫כשהשור רואה אותי, הוא הורג את עצמו.‬
‫כבוד הוא לך לפגוש אותי סוף-סוף.‬
‫ואני...‬
‫אתה?‬ ‫-אני ג'רוניקוס.‬
‫וזאת...‬
‫זאת משפחתי הנפלאה.‬
‫אני שביר.‬
‫תפסתי אותך.‬
‫תזרקו ורדים לרגליי אח"כ.‬
‫אני אוהב שאנשים בוהים בי.‬
‫אני נותן להם משהו לבהות בו בצורת ריקוד.‬
‫כל מה שחלמנו עליו.‬
‫כל מה שהבטחתי...‬ ‫-ולהשתחוות!‬
‫יהיה כעת שלנו.‬
‫אני מאמינה בך, ג'רוניקוס.‬
‫הלו? צעצוע קסום‬ ‫בדיוק התעורר לחיים! תתרכזו!‬
‫תתרכזו.‬
‫אני מאמינה בך יותר מכול.‬
‫ואני מאמין בך.‬
‫לכן...‬
‫הבאתי לך... מתנת חג מולד מוקדמת.‬
‫משקפי ממציא משלי.‬
‫הם מושלמים!‬
‫עכשיו את ממציאה.‬
‫נכון, אבא, בדיוק כמוך.‬
‫בסדר, בחזרה אליי.‬
‫פרופסור! הצלחת.‬
‫אבל איך?‬ ‫-אתה מסריח ביותר.‬
‫הוא מושלם!‬
‫תעריץ אותי מרחוק.‬
‫בקרוב יהיו מיליון כמוהו.‬
‫מיליון כמוני?‬
‫אחד לכל ילד בעולם.‬
‫אבל... אני יחיד ומיוחד!‬
‫חייבים לחגוג. אכין ארוחת ערב.‬
‫לחגוג מה?‬ ‫-אכן כן.‬
‫רגע. תסלחו לי! משפחה נפלאה!‬
‫גוסטפסון, סדר פה למעני‬
‫וטפל בחברנו החדש...‬
‫שעצם קיומו שינה הכול.‬
‫אני רוצה לדבר על עניין ה"מיליון".‬ ‫-ג'רוניקוס!‬
‫אני בא מייד, אהובתי!‬
‫פרופסור.‬
‫פרופ' ג'יי, תוכל...‬
‫זה יהיה חג מולד שמח...‬ ‫-הבטחת...‬
‫חכו שכל ילדי העולם יראו אותו!‬
‫גם אני ממציא.‬
‫ברור שאתה לא טוב במיוחד. מסריח? כן.‬
‫טוב? לא.‬
‫מיליון כמוני?‬
‫כייל את מערכת הייצוב הגירוסקופי.‬ ‫ישר את המייצבים.‬
‫מי העלה על דעתו דבר כזה?‬
‫זה מגוחך.‬
‫אני אחד ויחיד. אני מרהיב!‬
‫כדי לבצע דבר שכזה, הוא יצטרך...‬
‫"תוכניות לבובת דון חואן."‬
‫זאת ודאי הרגשה טובה להיות חלק בלתי נפרד‬
‫מהפחת חיים בדבר מדהים כל כך.‬
‫זאת הייתה... בעצם עבודתו של הפרופסור.‬
‫אני רק השוליה שלו.‬
‫אני בטוח שיצרת דברים משלך,‬ ‫שהם מדהימים כמעט כמוני.‬
‫הרי גם אתה ממציא.‬
‫אמרתי לכולם שהוא זקוק רק לשיפורים קלים.‬
‫הפרופסור הבטיח להעיף מבט מחר.‬
‫השור מחכה למחר,‬
‫אבל עד אז, הוא מת.‬
‫אנחנו לא מחכים למחר.‬
‫"אנו דומים, שני אחים‬
‫לנו ייעוד יש‬ ‫אך לא נחשבים‬
‫כאילו עשינו דבר מה רע‬
‫תראה אותך, לבוש בסחבות‬
‫ושלא לדבר על הריח‬
‫אך מציאות היא דבר מה בן חלוף‬
‫מה נדרש? רק להיות פיקח‬
‫יתפרסם השם שלך‬
‫גוסטפסון! והאחד שלצידך‬
‫הזדמנות נדירה, אחי‬
‫אם רק תלמד לשאול מבלי להחזיר"‬
‫משהו להביט בו!‬
‫ספר ההמצאות הזה יכול להיות שלנו.‬
‫אלה ההמצאות של הפרופסור.‬
‫אלה ההמצאות שלך.‬
‫דפים אלה נושאים את זיעת האצבעות שלך.‬
‫הם שלך לא פחות מאשר שלו.‬
‫זאת תהיה גנבה.‬
‫שאילה.‬
‫ללא הגבלת זמן.‬
‫ביחד נוכל לבנות אימפריה.‬
‫השם גוסטפסון יאיר חזק יותר‬ ‫מאלף שמיים ספרדיים.‬
‫ואני, דון חואן דייגו,‬
‫אשאר יחיד ומיוחד.‬
‫"זה עניין של חשיבה‬
‫זאת לא גנבה‬
‫שואלים פה‬
‫בלי‬
‫להחזיר"‬
‫גוסטפסון! לא חשבת שנחגוג בלעדיך, נכון?‬
‫ענה במהירות,‬ ‫או שהאוכל ימצא בית חם בבטן שלי!‬
‫גוסטפסון!‬
‫חג מולד שמח, ג'אנגל.‬
‫גוסטפסון!‬
‫ג'רוניקוס!‬
‫גוסטפסון.‬
‫אוי לא!‬
‫הוא חוזר?‬
‫לצערי לא.‬
‫ג'רוניקוס ניסה לשכנע את השוטרים‬ ‫בדבר מעשיו של גוסטפסון,‬
‫אך לא הייתה לו הוכחה.‬
‫ולכן, ג'רוניקוס, האופטימיסט הנצחי,‬ ‫חזר אל מה שהכיר יותר מכול.‬
‫אבל הדברים לא היו עוד כבעבר.‬
‫הוא לא הצליח למצוא את הבורג הנכון‬ ‫או להפעיל את גלגל השיניים הנכון.‬
‫ושנה אחר שנה, הקהל הלך ופחת,‬
‫החשבונות נערמו...‬
‫- במבצע! -‬
‫וג'רוניקוס צפה שעה שספר המצאותיו הגנוב‬
‫הפך את שולייתו הנאמן לשעבר‬
‫ליצרן הצעצועים העשיר בעולם.‬
‫אבל ג'רוניקוס סירב לוותר.‬
‫פעם ממציא גדול, תמיד ממציא גדול.‬
‫אבל הקסם, כך נראה, חמק ממנו.‬
‫ובמהרה...‬
‫- בנק קובלטון -‬
‫בהצלחה, ג'אנגל.‬
‫כך גם כל שאר הדברים.‬
‫- ג'ואן ג'אנגל‬ ‫רעיה ואם אהובה -‬
‫ג'סיקה ניסתה למלא את החלל שנותר.‬
‫אבל האובדן היה גדול מדי,‬
‫וג'סיקה הייתה קטנה מדי.‬
‫בסופו של דבר, זה היה ברור.‬
‫היא לא איבדה רק הורה אחד,‬
‫אלא שניים.‬
‫שבור, מובס,‬ ‫ג'רוניקוס התעקש שעדיף לה בלעדיו.‬
‫ולבסוף...‬
‫היא מילאה את משאלתו.‬
‫ו"ג'אנגלס וכאלה"...‬
‫- משכונאי -‬
‫פעם עולם של משאלות ופלאים, חדל מלהתקיים.‬
‫וג'רוניקוס ג'אנגל,‬
‫הממציא הגדול מכולם,‬
‫נשבע שלא ימציא עוד דבר לעולם.‬
‫הקוקייה בפנים לא משמיעה קוקו.‬
‫זאת ירושה משפחתית.‬
‫יש לך משפחה?‬
‫אני בסדר!‬
‫אני בסדר.‬
‫טאטאתי את החנות,‬
‫ניגבתי את הדלפקים...‬
‫ושטפתי את הרצפה.‬
‫ניקית את המזווה?‬
‫אם תוכל לתקנו, אעריך זאת מאוד.‬
‫מובן שהוא יכול לתקן את זה.‬ ‫הוא הממציא הגדול מכולם.‬
‫ילדים. דמיון פעיל.‬
‫תודה!‬
‫ביי!‬
‫אדיסון, הגיע הזמן למטלות!‬
‫אימא, אנחנו ממציאים!‬
‫זה בית עבוט.‬
‫מה אתה לא מבין בזה?‬
‫זה לא. זה עולם קסום, מיסטי...‬
‫שלום, אדיסון.‬
‫של משאלות ופלאים!‬
‫בוקר טוב, גב' ג'ונסטון.‬ ‫-בוקר טוב, אדיסון!‬
‫המצאת היום משהו?‬
‫בקרוב!‬
‫בוקר טוב, גב' ג'ונסטון.‬
‫בוקר טוב, ג'רי.‬
‫חשוך פה כל כך.‬
‫מושלם.‬
‫אהבתי את המצב כפי שהיה.‬
‫מה שלום המשכונאי האהוב עליי?‬
‫שהוא לא באמת משכונאי.‬
‫שרוצה שכולם יאמינו שהוא כזה.‬
‫ג'רי?‬
‫מצבי ישתפר אם תשתמשי בשמי.‬
‫אתה חמוד כל כך.‬
‫שלום, ג'רי.‬
‫שמי ג'רוניקוס.‬
‫שמך ג'רי.‬
‫הבאת לי משהו, גב' ג'ונסטון?‬
‫קרא לי "העלמה".‬
‫אני אלמנה. זוכר?‬
‫הוא מת. איננו.‬
‫לא ישוב לעולם.‬
‫הוא במקום טוב יותר.‬
‫ג'רי הליצן.‬
‫אולי... כדאי שתפתח את זה.‬
‫אתה מאחר בשלושה חודשים בתשלומי הגז.‬ ‫בעצם, בארבעה.‬
‫שילמת יותר מדי חודש קודם לכן,‬ ‫אז קיבלת קרדיט.‬
‫גב' ג'ונסטון, אודה לך...‬ ‫-העלמה.‬
‫אם לא תפתחי לי את הדואר.‬
‫זה פשוט... חוש שישי שיש לי.‬
‫מתת-אל.‬
‫לדעת מה יש בפנים...‬
‫בלי לראות.‬
‫די.‬
‫גב' ג'ונסטון...‬
‫אין לי זמן לזה היום.‬
‫ג'רי! די עם הרצינות הזאת.‬
‫אתה פשוט צריך לחייך.‬
‫"רק משום שנפלת‬
‫זה לא אומר‬ ‫שלא תצליח שוב להתארגן"‬
‫את מתנהגת בטירוף.‬
‫"רק כי זה נראה שבור‬
‫אל תאמין שלא‬ ‫תצליח משהו לתקן‬
‫אם משהו אבוד‬
‫גם אם זה באשמתך‬
‫תוכל למצוא דרכים לתקן‬
‫שמור על ראש פתוח‬
‫על מצב רוח‬
‫אני יודעת ש...‬ ‫אם תסכים לאהוב, רק טיפונת"‬
‫רואים אותך מבחוץ.‬
‫"כמו אגרוף אל הבטנונת‬ ‫כמו פנקייקס בערמונת"‬
‫אניח את זה פה.‬
‫"אתה..."‬
‫ממש כאן.‬
‫"חייב לשמור על לב פועם שם‬
‫בוא כבר! מתחמם שם‬
‫תנור כבר לוהט שם‬ ‫מאפה של אהבה חם‬
‫העולם כבר רוצה חיוך ממך‬
‫ועוד איך, ועוד איך‬
‫כי חיוך מאיר עד למרחק‬
‫עד למרחק"‬
‫את שיכורה?‬
‫"כן!‬
‫מצא את האור של הלב‬ ‫-בלב‬
‫קח את עצמך החוצה"‬
‫רקדני רקע?‬
‫"יושב סתם כך בחשכה‬
‫יושב לך בחשכה‬ ‫לבדך‬
‫תתעודד אם תתמודד‬ ‫-אם תתמודד"‬
‫תיזהרי מהדלת!‬
‫"תפוס לך כיוון‬ ‫אני אומרת מתוך ידיעה"‬
‫זהירות! זה יקר מאוד.‬
‫"לא תמו חייך‬ ‫תרים‬
‫את עצמך‬ ‫עוד תנצח‬
‫ראש פתוח‬ ‫מצב רוח‬
‫ועוד תדע‬
‫עוד תדע עוד, עוד, עוד‬
‫תדע שצריך‬ ‫צריך לחייך אל העולם‬
‫כי חיוך‬ ‫חיוך מאיר עד למרחק‬
‫מחכה עוד הרבה כל כך‬
‫טוב תרגיש אם תחייך‬
‫תחייך"‬
‫נראה שאם הזמנים קשים מספיק,‬ ‫אדם ימכור כמעט הכול.‬
‫היא הביאה לי את הדואר שלי.‬ ‫-הבעתי חיבה.‬
‫בדרך המכובדת ביותר שאני מכירה.‬
‫את מוכנה להביע אותה שם?‬
‫למענך, הכול.‬
‫אתה יודע...‬
‫בן דודך מבקר לרגל החגים. חג שמח.‬
‫נקווה שזה בן הדוד האהוב עליי.‬
‫לא.‬
‫מר דה לקרואה.‬
‫ג'אנגל...‬ ‫-האדם שחיכיתי לו.‬
‫כן, לכן לא ענית לאף אחת מפניותיי.‬
‫כן, חשבתי.‬
‫זה 30 שנים שאתה מבטיח משהו יוצא מן הכלל.‬
‫כן, ויש לי מחשבה.‬ ‫-משהו מרהיב.‬
‫כסף. תמס אותו.‬ ‫זה 3.5. בשנה הבאה זה יהיה 4.5.‬
‫משהו עצום.‬ ‫-ואז זה יזנק לחמש.‬
‫משהו שיראה לבנק שיש תשואה להשקעה שלהם.‬
‫לכן הייתי זקוק לזמן נוסף. אראה לך.‬
‫אנו עוברים...‬ ‫-צר לי.‬
‫הבנק לא יחכה עוד.‬ ‫-תראה.‬
‫תראה בעצמך.‬ ‫-תקשיב לי!‬
‫תגייס את הכסף שלווית עד חג המולד...‬
‫זה בעוד כמה ימים.‬
‫או שתראה לי את ההמצאה המהפכנית שהבטחת.‬
‫משהו מהפכני?‬
‫קח את ההיקף של מרהיב.‬
‫חלקי הנגזרת השנייה של יוצא מן הכלל...‬
‫זה ייקח כ...‬
‫אלפיים שנים.‬
‫זו טעות אדירה בכיול מבחינתי.‬
‫המצאה או שהבנק יחרים...‬ ‫-חכה.‬
‫את החנות ואת כל נכסיה.‬ ‫-מר דה לקרואה.‬
‫אאבד הכול.‬
‫צר לי לומר, ידידי הוותיק,‬
‫אבל נראה שכבר איבדת.‬
‫חג מולד שמח.‬
‫משהו מהפכני.‬
‫הוא מצא את הדבר היחיד שיכול לשנות הכול.‬
‫הנה אתה.‬
‫אבל עדיין, משהו היה חסר.‬
‫מישהי הייתה חסרה.‬
‫פעמים רבות הוא ישב לכתוב.‬
‫אבל ג'רוניקוס לא מצא את המילים.‬
‫- בתי היקרה, ג'סיקה -‬
‫אני מניחה‬ ‫שעדיין לא ממש המציאו את "אני מצטער".‬
‫ואף על פי שהיא עברה למקום רחוק,‬
‫את הלב, כך נראה, לא מטריד המרחק,‬
‫אלא רק מה שהוא אוהב‬ ‫ומייחל שיאהב אותו בחזרה.‬
‫וג'סיקה עייפה מההמתנה.‬
‫היו לה חיים משלה כעת.‬
‫ובת.‬
‫ילדה קטנה ומשונה.‬
‫סקרנית, קסומה, יהיה מי שיאמר.‬
‫ג'רני.‬
‫"אמרו 'קחי בובה'‬
‫או 'צאי לשחק'‬
‫אך בסרגל אמדוד דברים‬
‫לי זה עדיף ללא ספק‬
‫בת 'מעולה'‬
‫כך אימא תאמר‬
‫'מעולה' זה טוב, והכול‬
‫אבל 'משונה' זה כבר לא כיף‬
‫ישנו מקום אחר‬
‫ועליו אני בונה‬
‫ואמצא אותו לבטח‬
‫וכבר לא אהיה שונה"‬
‫אימה הבטיחה לה שבבוא היום‬ ‫הן יבקרו ב"ג'אנגלס וכאלה",‬
‫אבל אך ורק אם יוזמנו לשם.‬
‫ג'רני!‬
‫ואז יום אחד...‬
‫היא הוזמנה.‬
‫זה רק ליומיים, אז זכרי להיות מנומסת‬
‫ולאכול את ארוחת הערב. את כולה.‬
‫לא משנה מה טעמה.‬
‫ותהיי נחמדה אל סבך.‬
‫גם אם הוא לא...‬
‫כל מה שדמיינת שיהיה.‬ ‫-הוא יהיה יותר מזה.‬
‫אני יודעת את זה.‬ ‫-לעלות!‬
‫אוהבת אותך!‬
‫אני יותר!‬ ‫-חכה! אני באה!‬
‫היא לא יכלה לחכות.‬
‫בהתאם לשמה, ג'רני, "מסע",‬ ‫ציפה לה מסע קסום במיוחד.‬
‫- בית נסביט -‬
‫חג מולד שמח!‬
‫- סחורה משומשת משובחת -‬
‫- אין החזר כספי -‬
‫- "ג'אנגלס וכאלה"‬ ‫משכונאי -‬
‫- אשוב בעוד חמש דקות או פחות.‬ ‫או יותר. או יותר מפחות. -‬
‫סליחה?‬
‫את יודעת איפה ג'רוניקוס ג'אנגל?‬
‫הוא שם.‬ ‫-תודה.‬
‫אקח את זה.‬
‫אתה מר ג'אנגל?‬
‫תלוי מי שואל.‬
‫אני ג'רני, נכדתך.‬
‫לנכדתי קוראים ג'קי.‬
‫משהו עם האות יו, באנגלית.‬ ‫ג'סטיס? ג'ופיטר? ג'ון? ג'וליי?‬
‫שמי ג'רני.‬
‫זה ג'יי-או-יו. יש שם יו. בסדר.‬
‫אימי אמרה לתת לך את זה.‬
‫"הארה מציתה אינטגרציה. N פעמים בין..."‬
‫הבנתי.‬
‫"אבי היקר..."‬
‫לכאורה.‬
‫ביצה אחת, בבקשה.‬
‫"ג'רני תישאר איתך עד חג המולד."‬
‫שם מעניין.‬
‫"היא ילדה סקרנית אך מנומסת.‬
‫כפי שאמרת, הגיע הזמן שתכירו."‬
‫אני אמרתי את זה? מתי?‬
‫"אאסוף אותה בבוקר חג המולד.‬
‫אני מקווה שאתה חש בטוב. באהבה, ג'סיקה."‬
‫- באהבה ג'סיקה -‬
‫לא.‬
‫נכדתי האמיתית לא תרצה לבקר אותי.‬
‫אין לי מקום אחר לגור.‬
‫דברי בשקט? אני לא שומע אותך.‬
‫אין לי מקום לגור...‬
‫לא תגורי פה. לא כעת. בשנה הבאה או אחריה.‬
‫אולי בעוד חמש או עשר שנים.‬
‫את יודעת מה אומרים על ילדים?‬ ‫הם ריק יצירתי.‬
‫אסור שזה יקרה. אני עובד על משהו.‬
‫אבל...‬ ‫-היי שלום.‬
‫סימטריה...‬
‫מביאה לסנכרון.‬
‫אין לי זמן לזה.‬
‫לא הבנת כשדיברנו בחוץ?‬
‫היא רצתה זוג משקפי ממציאים משלה.‬
‫"אני רוצה רצועה סגולה.‬
‫הם חייבים רצועה סגולה."‬
‫כך עשיתי.‬
‫אימה חשבה שהיא לא מוכנה לזה,‬ ‫אבל אני ידעתי שהיא מוכנה.‬
‫אז תישארי.‬
‫נהדר.‬
‫אחרי שתחתמי על זה.‬
‫סעיפי סודיות שיגנו על האדם‬
‫שהמנטליות שלו מתעלה על הרצף‬ ‫שבין פנטזיה למציאות. משמע...‬
‫שאת לא נוגעת, מזיזה, מפרקת, שוברת,‬
‫את לא לוקחת דבר מהסדנה הזאת.‬
‫את מבינה?‬
‫בסדר, אז תחתמי פה.‬
‫הדיו אזל.‬
‫תמשיכי. העט מלא דיו.‬
‫חתמת על החוזה.‬
‫חתמת עליו.‬
‫את תחת חוזה.‬
‫מה זה?‬ ‫-לא עניינך.‬
‫זה בדיוק... זה לא עניינך. טוב?‬
‫את רעבה?‬
‫יש לי ביצה אחת. נתחלק.‬
‫קחי את תיקך לחדר השינה הראשון משמאל.‬
‫בסדר.‬
‫מה קורה?‬
‫אפשר לקרוא לך סבא ג'רוניקוס?‬
‫אפשר שלא?‬
‫אתה צודק.‬
‫"סבא ג'יי" מצלצל טוב בהרבה.‬
‫היי.‬
‫היי! בסדר!‬
‫בסדר.‬
‫נתראה בקרוב, סבא ג'יי!‬
‫תמהרי חזרה כמה שיותר לאט.‬
‫למה איש לא קורא לי בשמי?‬
‫ג'רוניקוס לא היה היחיד‬ ‫שהזדקק לדבר מה מהפכני.‬
‫גם גוסטפסון חיפש.‬
‫מי זה גוסטפסון?‬
‫הוא זה שגנב את ספר ההמצאות של ג'רוניקוס.‬
‫אתה בכלל מקשיב?‬
‫מונעת על ידי תאוות הבצע‬ ‫והצמא לכוח של דון חואן,‬
‫האימפריה של גוסטפסון נסקה.‬
‫במשך כמעט 30 חגי מולד,‬
‫גוסטפסון חשף המצאות גנובות, בזו אחר זו.‬
‫אבל אז, הן אזלו.‬
‫- סוף הספר -‬
‫אז לגוסטפסון לא הייתה ברירה‬ ‫אלא לחזור לרעיון משלו.‬
‫הרי גם הוא היה ממציא.‬
‫גוסטפסון!‬
‫"זה מורגש אצלך בלב‬ ‫עמוק בנשמה‬
‫זה מין חשק שכואב‬ ‫ואצלי כאן התרופה‬
‫ויש רק דבר אחד שירפא אותך‬ ‫כאן מעבר לדלתות‬
‫גלה לנו עכשיו‬ ‫-תרצו אולי לראות?‬
‫כן, גלה לנו עכשיו‬ ‫-ספרו עד שלוש‬
‫אתם מייד תראו כאן‬ ‫דבר שלא נראה כמותו‬
‫הוא חודשים מראש יוזמן‬ ‫ואין אחד שלא ירצה אותו‬
‫אם תשאלו מי הוא בעל המוח‬ ‫שיספק הכול?‬
‫אנחנו שואלים...‬ ‫-מקסים שכמותי‬
‫כן, זהו האיש!‬ ‫-כן, בייבי הוא פה!‬
‫אני ידוע בכל העולם‬ ‫-ידוע בכל העולם‬
‫צעצועים יש לכולם‬ ‫-צעצועים יש לכולם‬
‫זה פשוט לא ייתפס‬
‫הקסם תכף ייחשף‬
‫זהו סוב לי!‬ ‫-טוב לי!‬
‫לקחת את ההזמנות! כן!‬
‫תאמינו רק בי‬
‫וזכרו את האות G‬
‫כבר הפנמתם?‬
‫אין ששון בלי גוסטפסון‬ ‫לא, לא‬
‫עומד על הבמה‬
‫הזרקור על פניי‬ ‫כבר הפנמתם?‬
‫אם יש כאן קסם הוא בזכותי"‬
‫אני לוקח הזמנות. אתה רוצה 100? רואים.‬
‫אני רואה את זה על פניך.‬ ‫הו, 1,000! רגע! 5,000!‬
‫חמישה נוספים.‬
‫הם תוקפים אותי! זה מציף!‬
‫היי! תן אחד לאימא שלך‬ ‫ותגיד לה להתקשר אליי! כן!‬
‫"ידוע בכל העולם‬
‫ידוע בכל העולם‬
‫צעצועים יש לכולם‬ ‫-צעצועים יש לכולם‬
‫זה פשוט לא ייתפס‬
‫הקסם תכף ייחשף‬
‫זהו סוב לי‬ ‫-סוב לי‬
‫טוב לי‬ ‫-טוב לי‬
‫מי מוכן לומר לי שוב?‬ ‫בואו אליי‬
‫לא קל להבין את קהל הקונים‬
‫אבל זה פשוט מגיע‬ ‫עם הגאוניות שלי‬
‫שנה לא נרדם‬ ‫וסוף סוף זה מושלם‬
‫אז קבלו הכול‬
‫קבלו‬ ‫-קבלו‬
‫תאמינו רק בי‬
‫וזכרו את האות G‬ ‫כבר הפנמתם?‬
‫אין ששון בלי גוסטפסון‬ ‫לא! לא!‬
‫עומד על הבמה‬ ‫הזרקור על פניי‬
‫כבר הפנמתם?‬
‫לא יכולים עוד בלי זה?‬ ‫-אתה צודק‬
‫אז שלמו לי כבר מהר לפני שייגמר‬
‫כי אין ששון‬ ‫אין ששון‬
‫בלי גוסטפסון!‬ ‫-וזהו שמי!‬
‫כן"‬
‫זה מטגן לי את הפרצוף!‬
‫הזעיקו רופא!‬ ‫-שמישהו יעזור לו!‬
‫חייבים לצאת מפה!‬
‫תיקנתי את הגלגל המרכזי שש פעמים.‬
‫זה מטומטם...‬
‫אני מטומטם. טיפש.‬
‫מייצב הגירוסקופ אמור...‬
‫אני לא קורא נכון. תייצב את הגירוסקופ ו...‬
‫אולי בפעם הבאה, מישהו יאבד עין.‬
‫אז הוא לא יאלץ לראות לאיזו בדיחה נהפכת.‬
‫לולא שרפנו את שרטוטיך,‬ ‫היית מיוצר בייצור המוני.‬
‫ועל מי היה נופל הנטל של בניית אימפריה?‬
‫הנני, ולנצח אשאר,‬
‫אחד, יחיד ומיוחד.‬
‫אני אתקן את זה. עוד תראה.‬
‫או שאמציא משהו אפילו טוב יותר.‬
‫למה? כי אני יצרן הצעצועים של השנה,‬
‫יצרן הצעצועים של השנה,‬
‫יצרן הצעצועים של השנה!‬
‫תרים אותי.‬
‫אל תפחד.‬
‫אציע לך מילות עידוד מתוקות.‬
‫אני מעודד אותך לא להיות אימבציל!‬
‫הצלחותיך היחידות הגיעו מספר ההמצאות הזה.‬
‫אז אולי תשאל המצאה נוספת מג'רוניקוס?‬
‫כי כבר גנבתי...‬ ‫-שאלת.‬
‫את כל מה שיש בספר הזה.‬
‫לא נותר ממנו דבר.‬
‫לא נותר דבר בבית העבוט שלו.‬
‫אני צריך לסטור לך שוב?‬
‫כי אשמח לעשות את זה. באמת.‬
‫פעם ממציא גדול, תמיד ממציא גדול.‬
‫תמיד נותר משהו.‬
‫אז על מה אתה עובד?‬
‫לא ייתכן שמישהו מדבר איתי,‬
‫כי כולם עסוקים כל כך במטלותיהם.‬
‫אבל אני לא רוצה...‬ ‫-מדברת.‬
‫רק ניסיתי לומר...‬ ‫-מטלות.‬
‫יש להעלות את המשתנה‬ ‫אקספוננציאלית למעלה השנייה.‬
‫האחר.‬
‫זה בלתי אפשרי.‬
‫שורש. הנגזרת תהיה...‬
‫זה מובן לך?‬
‫מה עם...‬
‫זה?‬
‫זה ההיקף של מרהיב.‬
‫וזה? זה?‬
‫הנגזרת השנייה של יוצא מן הכלל.‬
‫עברת על הרשימות שלי.‬
‫היי, זהירות.‬
‫חכי שאסיים.‬
‫לא תפילי אותי בפח כאן.‬
‫מה עם זה?‬
‫כך חשבתי.‬
‫זה בסדר.‬
‫זה אמור להיות שורש שמתאפשר,‬
‫אבל יש טעות בחישוב.‬
‫שורש שמתאפשר הוא הסך מאחת עד אינסוף...‬
‫כפול המספר השלם מאפס לאפשרי...‬
‫דלתא-T כפול לוגריתם ההיקף,‬ ‫כפול אחת מינוס תטא במעלה...‬
‫נגזרת של...‬
‫חלקי סינוס-תטא.‬
‫מאפס לאחת. כפול הנגזרת של תטא חלקי‬
‫המרווח בין אחת לאפס...‬
‫עכשיו זה אמור לעבוד.‬
‫את רואה את זה?‬
‫אתה לא?‬
‫לא... כבר לא.‬
‫אני רק...‬ ‫-מספיק לדבר.‬
‫רק מטלות.‬ ‫-אבל סבא...‬
‫מטלות.‬
‫- באדי 3000 -‬
‫- ג'סיקה ג'יי -‬
‫אימא?‬
‫"היה עולם שאת יצרת לי‬
‫סיפורים שאז ציירת לי‬
‫נטעת בי ביטחון‬
‫עד לתקרה‬
‫קרני הלבנה קסמו לי‬
‫עולמות שהתפרשו לי‬
‫אבל אין לי פה‬
‫המצאות אין פה... אין כלל‬
‫אני מוכנה לפרוש כנף‬
‫כוח הכבידה אצלי‬ ‫הוא לא נחשף‬
‫זה פשוט וקל‬ ‫להמריא אל על‬
‫בתוכי, אולי...‬
‫מתאפשר הבלתי אפשרי תמיד?‬
‫מתאפשר הכול‬
‫הנה גברתי כבר על כל מכשול‬
‫תראו, מימשתי את מה שאני‬
‫מתוך המון אפשרויות‬
‫כי מול כל 'בלתי אפשרי'‬ ‫יש 'אפשרי' תמיד‬
‫זאת אני‬
‫בערכי שוב לא ימעיטו‬
‫לא צריכה גלימה כדי שבי יביטו‬
‫אני עוד נמוכה‬ ‫אבל צועדת לענן‬
‫גם אם היעד לא קרוב‬
‫אני אגיע בקרוב‬ ‫כי אני‬
‫כבר גבוהה בריחוף‬
‫אטמו דלתות וחלונות‬
‫את הגג אפרוץ‬ ‫זה לא יעזור‬
‫כל כלל שנכתב כאן‬ ‫הוא אחד שנחשב‬
‫ויש המון‬
‫יש פה המון‬
‫לא יאמרו לי 'זה רחוק מדי'‬
‫כי לי אין, אין לי שום בלם‬
‫אני מוכנה‬
‫אין סיבה לא למהר‬
‫הנה אני רואה, עכשיו אני רואה‬
‫מתאפשר הכול‬
‫הנה גברתי על כל מכשול‬
‫תראו, מימשתי את מי שאני‬
‫מתאפשר הכול‬
‫לא, אל תאמרו לי 'זה רחוק'‬ ‫אין שום בלם, שום מעצור‬
‫כי כל דבר פה אפשרי‬
‫אצלי‬
‫אצלי"‬
‫וואו!‬
‫"הג'נגלטור 2000"?‬
‫ידעתי!‬
‫רוח רפאים!‬
‫מי את?‬ ‫-מי אתה?‬
‫אני ג'רני. הנכדה של ג'רוניקוס.‬
‫אני אדיסון. אדיסון לאטימר.‬
‫העוזר הנאמן ביותר של פרופסור ג'אנגל.‬
‫תהיי השוליה שלי?‬
‫תהיה שלי?‬
‫אני שאלתי ראשון.‬
‫כממציא הראשי, אני דורש שנעזוב מייד.‬
‫קודם אמצא את מה שאני מחפשת.‬ ‫-מה את מחפשת?‬
‫אדע כשאראה את זה.‬
‫אל תיגעי פה בשום דבר.‬
‫אין לדעת מתי זה יעשה משהו...‬
‫כזה.‬
‫באמת יש פה משהו.‬
‫למה הפרופסור לא סיפר לי?‬
‫זה... מדהים!‬
‫זה יהיה מדהים עוד יותר כשאפעיל את זה.‬
‫אם הפרופסור לא הצליח,‬ ‫למה נראה לך שאת תצליחי?‬
‫כי אין דבר שאומר שלא אצליח.‬
‫מה זה בכלל אומר?‬
‫רגע.‬
‫משהו תקול בו.‬
‫גם אתה היית תקול‬ ‫אילו היית תקוע כל חייך בחדר חשוך.‬
‫נראה שמקור הכוח נמצא במצב חפיפה.‬
‫צריך משהו שיגרום לקריסת פונקציית הגל.‬
‫זה יעבוד או לא?‬
‫כן.‬
‫מה "כן"? זה יעבוד או לא?‬
‫זו שאלה פשוטה. אני מבקש תשובה פשוטה.‬
‫זה יעבוד.‬
‫לפחות, אני מאמינה שכן.‬
‫זה יעבוד. לפחות, אני מאמינה שכן.‬
‫אני לא רוצה למות!‬
‫אפילו לא הגעתי לגיל ההתבגרות!‬
‫גיל ההתבגרות!‬
‫בוא.‬
‫אדיסון, עזוב!‬
‫אם משהו ישתבש, אני כאן.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫בוא.‬
‫זה בסדר.‬
‫זהירות.‬
‫תיזהר.‬
‫שמי ג'רני.‬
‫אני באדי. באדי 3000.‬
‫וזה אדיסון.‬
‫אני בסדר.‬
‫היי!‬
‫אדיסון. היי!‬
‫למה לא עבדת בשביל סבא שלי?‬
‫תמיד עבדתי.‬
‫פשוט הייתי צריך שמישהו יאמין.‬
‫זה העניין.‬ ‫-זה העניין.‬
‫אמונה! היא גרמה לקריסת פונקציית הגל.‬
‫זה ודאי היה חלק מהנוסחה של סבא ג'יי.‬ ‫זה עובד.‬
‫כי אנחנו מאמינים.‬
‫מובן שאנחנו מאמינים. הוא מרחף מעל לראשך.‬
‫הוא מרחף מעל לראשך!‬
‫אימא!‬
‫היזהר.‬
‫אמונה.‬
‫מה...‬
‫זו תעופה אמיתית!‬
‫באדי.‬ ‫-תעופה אמיתית!‬
‫מה קורה?‬
‫איך זה ייתכן?‬
‫אדיסון! פשוט תשחרר!‬
‫תשחרר!‬
‫יהיה בסדר!‬
‫לא יהיה בסדר!‬
‫בדיוק!‬
‫מי בסדנה שלי?‬
‫תאמינו!‬
‫מה את עושה כאן?‬
‫מה עשית?‬
‫אמרתי לה לא לגעת, אבל היא לא מקשיבה.‬
‫בחוזה נכתב שאסור לך לגעת, להזיז,‬
‫לשבור, להרוס או לקחת משהו מהסדנה!‬
‫זוכרת?‬ ‫-לא הזזתי אותו.‬
‫את מצפה שאאמין שהוא פשוט קם והלך לכאן?‬
‫האמת היא שהוא עף.‬
‫זה בלתי אפשרי.‬
‫תסתכל. אראה לך.‬
‫ככה.‬
‫רואה?‬
‫רואה? אמרתי לך. הוא לא עובד.‬
‫הוא כן. אתה פשוט חייב להאמין.‬
‫פרופסור, אתה באמת הממציא הגדול מכולם.‬
‫אני לא ממציא.‬
‫גם אתה לא ממציא.‬
‫אבל סבא...‬
‫מספיק כבר, בסדר?‬
‫מספיק.‬
‫דבר לא ישמח אותי יותר מאשר שזה יעבוד.‬
‫הוא עובד. תאמין לי.‬
‫אני דוברת אמת.‬ ‫לא הייתי משקרת לך, סבא. בבקשה!‬
‫אני צריך שאת... תלכי לישון.‬
‫אני לא רוצה. אני רוצה‬ ‫להישאר ולתקן את זה, בבקשה!‬
‫בבקשה!‬ ‫-לילה טוב!‬
‫צריך רק...‬ ‫-תקשיבי לי!‬
‫לכי!‬
‫"שוב זה קורה לי‬
‫ושוב זה קורה‬
‫אחשוב על חיי‬
‫ועל מה שהיה‬
‫על כל מה שיכולתי להשיג‬
‫אך כל זה כישלון‬
‫ותבוסה‬
‫פה נוצרו המצאות‬ ‫והבנות אז תמכו‬
‫וצחוקן עוד נשאר פה איתי‬
‫התמלאנו תקווה‬
‫חלומות ויצירה‬
‫ואזכור כל חיוך שקיבלתי‬
‫הלב עוד שומר בו‬
‫אבל קשה לי לשמור בו‬
‫את מה שבעצם אבד‬
‫אבד‬
‫ואולי, אולי‬
‫חיי לא היו סתם טעות‬
‫והייתה לכל זה משמעות‬
‫הו, איך זה הלב‬
‫הומה כולו בכאב‬
‫כי אין לי‬
‫אמון עוד בלב‬
‫שוב זה קורה לי‬
‫ושוב זה קורה‬
‫אחשוב על מה שהיה‬
‫וכבר‬
‫אין"‬
‫שלום, עלמתי.‬
‫בדיוק, כן.‬
‫סליחה על החוצפה.‬
‫אני גוסטפסון.‬ ‫-גוסטפסון.‬
‫טוב. כל הכבוד.‬
‫ואת ודאי... נכדתו של ג'רוניקוס ג'אנגל.‬
‫אם אני יודע משהו על סבא שלך,‬
‫ב"ג'אנגלס וכאלה" מתבשל משהו יוצא מן הכלל.‬
‫משהו... מרהיב.‬
‫זה רק בית עבוט.‬
‫את ואני...‬
‫שנינו יודעים שיש שם משהו בפנים.‬
‫ספרי לי.‬
‫אולי אוכל לשווק אותו.‬ ‫או לייצר בייצור המוני. בשבילו.‬
‫עליי להוריד מחירי מוצרים.‬
‫בבית העבוט.‬
‫היום האחרון שלפני חג המולד!‬
‫קנו מתנות מושלמות לאנשים מושלמים!‬
‫- פושטים רגל -‬
‫שמעת? הפרופסור מוכר זיכיונות!‬
‫אדיסון, הוא לא מוכר זיכיונות.‬
‫הוא סוגר את החנות.‬
‫ג'רני!‬
‫לא אם זה תלוי בי.‬
‫היום לא יימשך לעד. העבודה רבה.‬
‫סליחה שצעקתי.‬
‫יש מקומות אסורים.‬ ‫-הוא עובד!‬
‫חג מולד שמח!‬ ‫-חג מולד שמח!‬
‫גב' ג'ונסטון?‬ ‫-גדול כל כך.‬
‫תני לילדים חיבוק ממני.‬
‫חיפשתי אותך כל היום.‬
‫את תמיד באה לחנות. יש בעיה? הכול טוב?‬
‫ג'רי! איזו הפתעה!‬
‫מה קרה? את בסדר?‬
‫כן!‬ ‫-גב' ג'ונסטון?‬
‫היא חדשה. אהבת?‬
‫משאית יפה.‬
‫היא לא...‬
‫איך זה הגיע לשם?‬
‫גב' ג'ונסטון, אין...‬
‫אין לי זמן לזה.‬
‫אני פשוט צריך שתאספי את הארגזים שלי.‬ ‫-אני יודעת!‬
‫יש לך ארגזים שצריך לאסוף.‬
‫לכולם בקובלטון יש ארגזים שצריך לאסוף!‬
‫אבל הם עזבו לרגל החגים‬ ‫כדי להיות עם משפחותיהם ו...‬
‫יקיריהם.‬
‫תתרכזי.‬
‫גב' ג'ונסטון, תתרכזי.‬
‫ג'רי, תקשיב.‬
‫טיפת כיף לא תהרוג אותך.‬
‫מנסה להפיץ אושר. הרי זה חג המולד.‬
‫צריכה עזרה?‬ ‫-הסתדרתי.‬
‫צריך ללחוץ על הבריח.‬
‫נו כבר.‬
‫כל הכבוד.‬
‫גב' ג'ונסטון? צריך לטפל בזה היום.‬
‫חג שמח, ג'רי.‬ ‫-אני פושט רגל.‬
‫אמור לרדת שלג.‬ ‫-אני סוגר את החנות.‬
‫מה עם...‬ ‫-שמעתי שנכדתך בעיר.‬
‫נכדים הם כמו ילדים, רק שאפשר להחזיר אותם.‬
‫את מוכנה להגיד לי שעה?‬
‫פשוט... לא.‬ ‫-אני...‬
‫זה בסדר, ג'רי. הסתדרתי.‬
‫הנה.‬ ‫-תודה.‬
‫אבל תבואי, נכון?‬ ‫-הנה. כמובן!‬
‫ויצאנו לדרך!‬
‫פנו דרך!‬
‫נוסעים! ביי!‬ ‫-גב' ג'ונסטון!‬
‫אני חייב להתפנות עד חג המולד. זה מחר!‬
‫אוי, ג'רי!‬ ‫-ג'רוניקוס!‬
‫שמי ג'רוניקוס!‬
‫שמך ג'רי!‬
‫למה אף אחד לא קורא לי ב...‬
‫היי!‬
‫בסדר.‬
‫בסדר, מי שזה לא יהיה,‬
‫אתה תחטוף.‬
‫ג'רני?‬
‫פגעתי בך!‬
‫את ביקשת את זה. בסדר.‬
‫גם אני הייתי פעם ילד.‬
‫פספסת אותי!‬
‫מישהי חטפה כדור שלג.‬
‫משוואה מאחת עד אינסוף. עם...‬
‫עזרו לי! בנים!‬
‫אפשר לשחק איתך?‬ ‫-בטח. בואו. נזרוק עליהם.‬
‫נכין כדורי שלג.‬ ‫-יש!‬
‫יש!‬
‫אמרתי לך שתחטפי!‬
‫סבא ג'יי, זה כזה כיף!‬
‫פספסת אותי!‬
‫את יודעת מה?‬
‫אדיסון!‬
‫הוא בטח שם בחוץ, נהנה.‬
‫יש לארוז דברים, לפצות על זמן אבוד.‬
‫תמלאי את כל הארגזים האלה.‬
‫אבל אני לא רוצה...‬ ‫-לארוז.‬
‫ארגזים!‬ ‫-סבא...‬
‫סבא!‬
‫נסי למצוא סנכרון בין השניים.‬
‫מה קרה?‬
‫גוסטפסון השוויץ שהוא הממציא הגדול מכולם,‬
‫ושהפרופסור לא המציא...‬ ‫-אדיסון, תגיד לי שלא.‬
‫אני השוליה הכי נורא.‬
‫את נוראית ממש,‬ ‫אבל לא מתקרבת לכמה שאני נורא.‬
‫באדי!‬ ‫-אני בסדר.‬
‫איפה באדי?‬
‫אימי קוראת לי. שמעת? שמעתי בוודאות.‬
‫אני בא!‬ ‫-אדיסון!‬
‫חייבים להחזיר את באדי.‬ ‫-כן, את באמת חייבת.‬
‫אני עדיין עובדת.‬
‫אתה חושב מה שאני חושבת?‬
‫אם אגיד שלא, תפסיקי לחשוב כך?‬
‫זאת משאית מקסימה.‬
‫היא חדשה!‬
‫אני עדיין מתרגלת אליה.‬
‫כמעט הרגתי רק אדם אחד היום.‬
‫התקדמות!‬
‫ג'רני תעשה הכול כדי להציל את באדי,‬
‫תקוותה היחידה להציל את "ג'אנגלס וכאלה",‬
‫וגם את סבה.‬
‫אי אפשר לעבור משם!‬
‫אם תחשוב שתצליח או תיכשל, תהיה צודק.‬
‫מה זה בכלל אומר?‬
‫הקונים כאן? שוב?‬
‫לא למדת את הלקח שלך בפעם הקודמת?‬
‫ראינו אותו במו עינינו.‬ ‫הוא חסין בפני תקלות.‬
‫אתה חסין בפני חוכמה.‬
‫טיפש...‬
‫ג'רני? אדיסון?‬
‫לא אסרתי עליכם לשחק בסדנה?‬
‫מה עשיתם?‬
‫כעת אציג בפניכם‬
‫את הבעלים המוביל של מוצרי המשחק,‬
‫זה 28 פעמים יצרן הצעצועים של השנה.‬
‫סליחה, ראית את נכדתי?‬
‫בוא!‬
‫אדם שאין שני למצוינות האומנותית שלו.‬
‫בשערה יש... גלגלי שיניים וברגים.‬
‫שלגאוניות שלו אין כל היגיון או הסבר.‬
‫מחבבים אותה כשמכירים אותה.‬ ‫בסוף עוד אגיע לשם.‬
‫אדם נפלא...‬
‫אני שם.‬
‫פלאי, אדון הפאר...‬
‫- הבאדי 3000 -‬
‫הממציא הגדול ביותר בכל הארץ...‬
‫גוסטפסון!‬
‫ממש יפה מצדכם.‬
‫רובוט אינטראקטיבי.‬
‫איזה ילד יעמוד בקסמיו?‬
‫המצאתי...‬
‫הנפלאה מכולן...‬
‫הבאדי 3000!‬
‫ושאבום.‬
‫אנחנו פשוט מחכים שיתחמם.‬
‫אמש עבדתי על בית המנוע ו...‬
‫הלו?‬
‫עכשיו... אתם לא רוצים לפספס את זה.‬ ‫זה יהיה מדהים.‬
‫גורם ה"וואו" יפוצץ לכם את המוח.‬
‫גב' ג'ונסטון!‬
‫ג'רי!‬ ‫-קחי אותי למפעל של גוסטפסון?‬
‫אני בטוחה שניתן לשכנע אותי.‬
‫לא משנה. אלך ברגל.‬
‫ג'רי! קח את החיים בקלות. תיכנס.‬
‫שמי ג'רוניקוס.‬
‫שמי... הוא ג'רוניקוס.‬
‫כשאתה הולך ברגל, שמך ג'רוניקוס.‬
‫כשאתה נוסע איתי, שמך הוא ג'רי!‬
‫השתמשתי בגלגלי פח...‬ ‫-הם לא מאמינים.‬
‫במקום בנחושת.‬
‫כך המוצר קליל יותר ונוח יותר לשינוע,‬
‫כשמביאים אותו הביתה לילדים בתקופת החגים.‬
‫יצרן הצעצועים של השנה 28 פעמים.‬
‫שלח את זה‬ ‫אל המקום שאליו נשלחים צעצועים גרועים.‬
‫לקמעונאות?‬
‫לא, אל המגרסה.‬
‫המגרסה?‬
‫כן! המגרסה!‬
‫הנה הוא.‬
‫אני אמשוך את השומרים,‬ ‫ואתה תביא את באדי.‬
‫הוא הבא בתור.‬
‫היי!‬
‫בוא, באדי.‬
‫אוי לי.‬ ‫-למה חזרת?‬
‫תביני, אני... שכחתי למסור את אלה, נכון?‬
‫אני טיפשה.‬
‫את יודעת איך זה בחג המולד.‬ ‫הדברים האלה הולכים הלוך ושוב,‬
‫חבילות, מתנות, מכתבים, הכול.‬
‫השומרים! הם ממש מאחוריי!‬
‫קדימה! צריך לחזור אל המנהרה!‬
‫מצבך נהדר, אדיסון!‬
‫את משקרת!‬
‫השיער שלך, מבריק כרעמת סוס הרבעה.‬
‫עיניך, כחולות כמו הים.‬
‫ו"לחמניותיך",‬
‫לוהטות כפלפל חריף טרי העומד...‬
‫אל תסיים את המשפט הזה, בבקשה.‬
‫יש ילדים במפעל. הם לקחו את הרובוט.‬
‫למי אכפת?‬
‫זאת המצאה כושלת. שייקחו אותה.‬
‫אילו הייתה כושלת,‬ ‫הם היו מנסים לקחת אותה בחזרה?‬
‫הם לא היו מנסים!‬
‫יש ילדים במפעל!‬
‫עצרו אותם מייד! בעטו להם בשוקיים!‬
‫משכו להם בשיער! סובבו את זרועותיהם!‬
‫עצרו אותם מייד!‬
‫מהר!‬
‫אוי, לא!‬
‫מה קרה?‬ ‫-היא נשברה.‬
‫זה המאוורר?‬
‫אדיסון?‬ ‫-פרופסור?‬
‫סבא ג'יי!‬
‫ג'רני, את בסדר?‬
‫כן!‬ ‫-לא!‬
‫אנחנו בסדר!‬
‫מצאנו את באדי. נוציא אותו מפה.‬
‫חזרו על עקבותיכם מייד!‬
‫מייד! עכשיו! ניפגש בשער.‬
‫שרפה!‬
‫סבא ג'יי, יש שרפה!‬
‫חייבים לעבור מבעד ללהבים!‬
‫ג'רני, תקשיבי לי!‬ ‫אי אפשר לעבור מבעד ללהבים!‬
‫זה בלתי אפשרי!‬
‫זהו זה!‬
‫שורש שמתאפשר! זהו זה! שורש שמתאפשר!‬
‫זאת רק תאוריה!‬
‫נוסחה במוחי!‬
‫היא לא נבחנה!‬
‫אנחנו סומכים עליך!‬
‫אין לנו ברירה!‬
‫זאת תאוריה!‬
‫איתרנו את הפולשים בשרפה במגדל המזרחי.‬
‫בעט בה!‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫סבא ג'יי, פשוט תאמין!‬
‫טוב.‬
‫תישאר שם.‬
‫בסדר.‬
‫מהירות.‬
‫כוח צנטריפוגלי. נקודת האינרציה.‬
‫מהר!‬
‫בסדר, 45 שניות. לא!‬
‫רק רגע.‬
‫ארבע מאות וחמישים מטרים.‬
‫בסדר.‬
‫הלהבים מסתובבים ב-500 סיבובים להקטו-שנייה!‬
‫עליכם להיקלע לזרם הלהבים,‬
‫שיסתנכרן עם מהירות הארגז בנתיב האינרציה.‬
‫עליכם להיכנס בזווית של 35 מעלות,‬ ‫בדיוק במהירות של 450 מטרים לדקה!‬
‫תצליחו לעבור!‬
‫בסדר, סבא ג'יי, אני אוהבת אותך!‬
‫גם אני אוהב אותך, ג'רני!‬
‫בוא!‬
‫אדיסון, אין לנו זמן לזה. יש שרפה.‬
‫בוא! נזוז!‬
‫למען הפרוטוקול, זה לא רעיון טוב!‬
‫זה מגניב כל כך!‬
‫זה לא מגניב! זה מטופש!‬
‫תתכופף!‬
‫זה היה קרוב.‬
‫זהירות!‬
‫האש מתקרבת!‬
‫זה מטורף!‬
‫אדיסון, פשוט תאמין!‬
‫אין סיבה הגיונית להאמין, אבל אני מאמין!‬
‫אתה חייב להאט אותנו!‬
‫אי אפשר להאט!‬
‫להאט!‬
‫באדי!‬ ‫-איך הוא עושה את זה?‬
‫אתם מתקדמים מהר מדי! 35 מעלות!‬
‫באדי!‬
‫לא!‬
‫אתה בסדר, אדיסון?‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-אני בסדר.‬
‫ג'רני! אדיסון!‬
‫אתם בסדר? הכול טוב?‬ ‫-סבא ג'יי!‬
‫סבא ג'יי, הנוסחה שלך, היא עובדת.‬
‫פרופסור!‬
‫יצרתי מנגנון היגוי מחבל‬
‫שבזכותו יצאנו מהמנהרה בחיים.‬
‫כל הכבוד, אדיסון.‬
‫ממציא לעניין.‬
‫בדיוק כמוך.‬
‫אם מחלקים חיבוקים חינם...‬
‫לא אסרב.‬
‫גב' ג'ונסטון? חזרת!‬
‫דוורית טובה תמיד דואגת למסירה בטוחה.‬
‫ילדים, ג'רי, בואו!‬
‫אביא את המשאית, ואתם את הארגז.‬
‫פתחו את השערים!‬
‫גב' ג'ונסטון!‬ ‫את חייבת להישאר בצד שמאל של הכביש!‬
‫שמאל זה טוב. ימין זה רע.‬
‫"זו המצאה כושלת."‬
‫"שייקחו אותה."‬
‫זוזו מהדרך!‬
‫אם חייכם חשובים לכם, זוזו!‬
‫הגענו. את יכולה לעצור עכשיו.‬
‫כל הכבוד.‬
‫הנה.‬ ‫-כן.‬
‫זהירות.‬
‫תיזהרי. עוד אחת כאן.‬ ‫-בסדר.‬
‫תודה.‬ ‫-הנה.‬
‫בסדר.‬
‫אדיסון, הגיע הזמן לחזור הביתה!‬
‫בוא. תכף נרכיב את באדי.‬
‫אימא שלי קוראת לי, אז...‬
‫אני חייב ללכת.‬
‫תודה שעזרת להציל את באדי.‬
‫לא הייתי מצליחה בלעדיך.‬
‫שנינו יודעים שזה לא נכון, אבל...‬ ‫תודה שאמרת את זה.‬
‫ג'רני, אני באמת, באמת מחבב אותך...‬ ‫מאוד. ביי!‬
‫אני בסדר!‬
‫באדי.‬
‫תודה.‬
‫אני לא יודע למה חזרת.‬
‫כי אתה איש טוב.‬
‫עקשן. רע מזג.‬
‫יועילו לך תספורת איכותית‬ ‫ובגדים חדשים, אבל...‬
‫עדיין אדם טוב.‬
‫ג'רוניקוס...‬
‫אני מבינה באובדן.‬
‫אבל הקסם לא קיים רק במה שאיבדת.‬
‫הוא קיים במה שעדיין יש לך.‬
‫גב' ג'ונסטון?‬
‫העלמה ג'ונסטון...‬
‫תראי מה מצאתי.‬
‫שכחתי איך משתמשים בזה.‬
‫עבר המון זמן.‬
‫אני חושב ש...‬
‫מחזיקים מעל לראש של מישהו.‬
‫ככה.‬
‫רוכנים כדי לקבל נשיקה.‬
‫ככה.‬
‫העלמה ג'ונסטון?‬
‫העלמה ג'ונסטון, את שומעת אותי?‬
‫מיאו.‬ ‫-בסדר.‬
‫"אני מחייכת‬
‫אני מחייכת‬
‫מחייכת עם כל השיניים"‬
‫אני אשמור את הדבקון.‬
‫"טוב תרגיש אם תחייך‬
‫תחייך"‬
‫הם באמת להקה.‬
‫סבא, אתה חייב לתקן את באדי.‬
‫אתה חייב לגרום לו לעבוד. בבקשה.‬
‫אני לא יכול.‬
‫אתה כן יכול.‬
‫אתה הממציא הגדול מכולם.‬
‫אתה יכול לעשות הכול.‬
‫לכן באתי לכאן.‬
‫הייתי חייבת לראות בעצמי.‬
‫את כאן כי אימך רצתה בזאת.‬ ‫כך היא כתבה במכתב שלה.‬
‫כי אני כתבתי לה מכתב ממך שאמר את זה.‬
‫למה עשית את זה?‬
‫היא דיברה רק על כמה המקום הזה קסום,‬
‫ושאתה ראית דברים שאחרים לא ראו.‬
‫כמוני.‬
‫בכל מקום שבו הייתי,‬
‫הרגשתי נטע זר.‬
‫זה המקום היחיד‬
‫שאי פעם הייתי בו שסוף סוף הרגשתי שייכת.‬
‫ג'רני...‬
‫ילדה עם דמיון...‬
‫תמיד שייכת.‬
‫אל תפחדי אם אנשים לא רואים מה שאת רואה.‬
‫תפחדי רק... אם לא תראי אותו עוד.‬
‫בסדר?‬
‫אני אוהבת אותך, סבא ג'יי.‬
‫"לפתע הוא מבטיח לתקן‬
‫להשיב אהבה שעכשיו כבר אין‬
‫חושב שאפשרי‬ ‫שאפשר שוב לתקן‬
‫הלב שלי כבר התרוקן‬
‫ואיך כל זה יתכוונן‬
‫האם אפשר‬ ‫האם אפשר עוד לתקן?‬
‫קל זה לא יהיה‬
‫אבל אני מבטיח לחזק‬ ‫כל ציר וקפיץ‬
‫ואולי הפעם תבחין בי‬
‫עובד שנים על הנוסחה הזאת‬
‫תוהה אם הפעם זה יקרה‬
‫אני מבטיח לתקן‬ ‫כל דבר שנשבר יחובר גם כן‬
‫זוהי הבטחה‬ ‫אני מבטיח עוד לתקן‬
‫כל השעות שאני פה רוכן‬
‫זה לא לחינם, זה לא ייתכן‬
‫כי אני אצליח‬ ‫אצליח שוב לתקן‬
‫גדלתי בלי תמיכה של אב‬
‫הבנתי הכול כך בעצמי‬
‫אך לשאת הכול‬ ‫לא קל לי‬
‫ולא אדע מה לעשות‬
‫האם הלב יוכל לראות אותך‬
‫מתחילה כאן‬
‫להתחיל מחדש לא קל לי‬ ‫-מחדש‬
‫תפעיל זאת מחדש‬ ‫-תפעיל זאת מחדש‬
‫תפעיל זאת מחדש, כן‬ ‫-תפעיל זאת מחדש‬
‫תפעיל זאת מחדש‬
‫אני מבטיח לתקן‬
‫ואיך בסוף כל זה התכוונן‬
‫כן, זאת הבטחה‬ ‫אני מוכרח הכול לתקן‬
‫להתחיל מחדש לא קל לי‬
‫הוא מבטיח לתקן‬
‫חייב שזה יעבוד‬ ‫-כן, כן, לתקן‬
‫חייב שזה יעבוד‬ ‫-כן, כן‬
‫אני מבטיח לתקן‬ ‫-כן, כן‬
‫כן, כן, לתקן‬
‫מתחילה כאן‬ ‫-לתקן‬
‫מתחילה כאן‬ ‫-כן‬
‫מתחילה כאן מחדש‬
‫אני מבטיח לתקן‬
‫ואיך בסוף זה התכוונן‬
‫כן, זאת הבטחה‬
‫אני מבטיח לתקן‬ ‫-תפעיל זאת מחדש‬
‫כן, כן, כן‬
‫תבטיח לתקן‬
‫תבטיח לתקן!‬
‫לא בטוח שבכלל‬
‫שבכלל אפשר עוד לתקן"‬
‫אבא...‬
‫ג'סיקה?‬
‫באתי לאסוף את ג'רני מוקדם.‬
‫אני מקווה שהיא לא הפריעה.‬
‫היה נחמד מצידך שרצית לבלות איתה.‬
‫האמת היא שמעולם...‬
‫מעולם לא העליתי בדעתי שהיא מקסימה כל כך.‬
‫והיא ממציאה לעניין.‬
‫היא בטח ירשה את זה ממך.‬ ‫-או ממך.‬
‫נלך אם אנחנו רוצות להגיע עד הבוקר.‬
‫ג'סיקה, אני מצטער.‬
‫על מה?‬
‫על כך שוויתרת?‬
‫על כך שגרמת לי להרגיש שאני אשמה בכול?‬
‫אתה יודע כמה פעמים הלכתי לתיבת הדואר‬
‫בתקווה שאמצא משהו שיראה לי שעדיין אכפת לך?‬
‫שאתה בכלל חושב עליי?‬
‫חשבתי עלייך בכל יום.‬
‫בכל יום.‬
‫בהתחשב בכל מה שקרה,‬
‫לא הייתי בטוח שתרצי לשמוע ממני.‬
‫אז לא שלחתי את המכתבים האלה.‬
‫"רציתי שהעולם יהיה שלך.‬
‫לשלוח ידיים לשמיים,‬
‫לקטוף את הכוכבים רק כדי שיאירו עלייך.‬
‫לא רק לקרוא על 'באושר ובעושר',‬
‫להעניק לך אושר ועושר.‬
‫ג'רוניקוס ג'אנגל, הממציא הגדול מכולם,‬
‫שהיה רוצה רק להיות..."‬
‫האב הגדול מכולם.‬
‫ג'רני מזכירה לי אותך כל כך.‬
‫ואת אימך.‬
‫אני רוצה לתמוך בה‬ ‫כפי שהייתי צריך לתמוך בך.‬
‫כלומר...‬
‫אולי...‬
‫"אם תרשי לי לחבק‬
‫ולמלא את החלל‬
‫אסביר לך איך פנס דולק‬
‫ומה הקשת שמעל‬
‫ואם כבר את שואלת‬
‫יש לי חיוך בתוך ליבי‬
‫את החיוך שתמיד..."‬
‫בליבי.‬
‫אני מצטער.‬
‫אני אוהב אותך כל כך.‬
‫גם אני אוהבת אותך, אבא.‬
‫אני...‬
‫אני אעיר את ג'רני,‬
‫אם לא אכפת לך.‬
‫ניפרד זה מזה.‬
‫אם היא ישנה, נוכל להישאר.‬
‫או אולי לנסוע ברכבת הבוקר.‬
‫או...‬
‫אולי נעביר פה את חג המולד?‬
‫אם זה בסדר מבחינתך.‬
‫זה בסדר מבחינתי.‬
‫האם זה...‬
‫וואו!‬
‫הבאדי 3000.‬ ‫-זה באמת הוא.‬
‫מה שנותר ממנו.‬
‫קיוויתי לתקן אותו בשביל ג'רני.‬
‫היא מחבבת אותו.‬
‫אם נתחיל כעת, אולי...‬
‫אולי עד הבוקר נתקן אותו.‬
‫סימטריה וסנכרון.‬
‫מה שמייצב הכול.‬
‫קראת את הרשימות שלי.‬
‫אתה קראת את הרשימות שלי.‬
‫זה נכון.‬
‫טוב כל כך שחזרת.‬
‫צריך משהו...‬
‫תודה, אבא.‬
‫צריך לפתוח את הלב. שכחתי מזה.‬
‫הצלחתי.‬ ‫-הצלחת?‬
‫היי!‬
‫סבא ג'יי, אני...‬
‫אימא.‬
‫סבא ג'יי, הצלחת!‬
‫קיבלתי קצת עזרה.‬ ‫-אימא...‬
‫שלום, מתוקה.‬
‫קיבלתי הרבה עזרה.‬
‫משתיכן.‬
‫עכשיו צריך רק להפעיל את באדי.‬
‫בסדר.‬
‫אני מאמין.‬
‫קדימה, באדי.‬
‫אני... מאמין.‬
‫מאמין.‬
‫פשוט הייתי צריך שמישהו יאמין.‬
‫באדי?‬
‫ג'רוניקוס!‬
‫אתה חי.‬
‫חי. כן!‬
‫טוב לראותך, באדי.‬
‫אני שמח שאתה פה.‬
‫אני שמח להיות פה.‬
‫ג'רוניקוס ג'אנגל!‬
‫גוסטפסון.‬
‫שלום, גברתי הצעירה.‬
‫מהי משמעות הדבר?‬ ‫-בבקשה!‬
‫הרובוט שאתה גנבת ממני.‬
‫קחו אותו אל הצינוק!‬
‫כן, אתה.‬
‫אני דורש שתעצרו אותו מייד!‬
‫עכשיו.‬ ‫-באיזו אשמה?‬
‫אתה הגנב האמיתי.‬
‫לגנב לא יהיה את זה.‬
‫שרטוטי הרובוט שאני עמלתי עליו.‬
‫ימים חסרי מנוחה ולילות נטולי שינה.‬
‫רציתי לוותר, אך לא ויתרתי.‬
‫אני...‬ ‫-אנחנו...‬
‫התמדתי בידיעה שבבוא היום,‬
‫אני...‬ ‫-אנחנו.‬
‫אגשים את החלום שלי.‬
‫הוכחה, שחור על גבי לבן.‬
‫וכחול.‬
‫"שייך לג'רוניקוס ג'אנגל."‬
‫הסבר זאת מייד.‬
‫אני לא... אני...‬
‫זה...‬ ‫-אני אסביר.‬
‫אחרי שנתקלתי במר גוסטפסון,‬
‫חששתי שינסה לגנוב את הבאדי 3000,‬
‫אז סימנתי את השרטוטים.‬
‫כהוכחה.‬
‫פשוט תעצרו את מר ג'אנגל.‬
‫אמרת לי שאלה ההמצאות שלך.‬
‫שיקרת?‬
‫אתה גנב?‬
‫כן, אתה.‬
‫ג'רוניקוס, תציל אותי!‬
‫אני אקח את המטדור.‬
‫הוא ההמצאה שלי, ככלות הכול.‬
‫אני בבית.‬
‫מה?‬
‫התגעגעתי אליך.‬
‫אני אוהב את שיערך. עשית את זה לבד?‬
‫סוף סוף, ילדי כל העולם יוכלו לאהוב אותך.‬
‫קל לאהוב אותי.‬
‫עיני כלבלב. עיני חתלתול תינוק.‬
‫אחרי שאתכנת אותך מחדש.‬ ‫-מחדש? לתכנת מחדש מה?‬
‫לנצח אהיה אחד, יחיד ומיוחד!‬
‫עצרנו את הבחור הלא נכון. בוא.‬
‫למה אתה כאן?‬
‫זה חסר היגיון.‬
‫תאמין לילדה בת עשר?‬
‫אני חבר קהילה מכובד! אתם צוחקים? הביטו בה!‬
‫יש לה רשע בעיניים!‬
‫אתם לא רואים? איך התקבלתם למשטרה?‬
‫בסדר, אתה...‬ ‫-חכו.‬
‫יש לי משהו בשבילו.‬
‫רציתי לתת לך אותה באותו לילה.‬ ‫-מה?‬
‫אבל עזבת.‬
‫- חג מולד שמח -‬
‫- בהצלחה! ג'רוניקוס -‬
‫מייצב גירוסקופ.‬
‫לסביבון לי - טוב לי.‬
‫הייתי מראה לך הכול.‬
‫אילו רק היית מחכה.‬
‫אני...‬
‫בוא. הולכים.‬
‫אוי ואבוי.‬
‫מר דה לקרואה.‬
‫חג מולד שמח, ידידי הוותיק. גבירותיי.‬
‫צר לי שזה המצב.‬
‫מה? בשם אלוהים!‬
‫זה משהו יוצא מן הכלל.‬
‫כן!‬ ‫-זה משהו מרהיב!‬
‫זאת ועוד!‬
‫זה משהו מהפכני!‬
‫זה הבאדי 3000.‬ ‫-הבאד... מה?‬
‫הוא רובוט.‬ ‫-סליחה?‬
‫רובוט מעופף.‬
‫דבר כזה אפשרי?‬
‫משהו יוצא מן הכלל.‬
‫משהו מרהיב.‬
‫משהו מהפכני.‬
‫הוא מדבר?‬
‫הוא מדבר.‬
‫אתה מדבר.‬ ‫-נכון.‬
‫שככה יהיה לי טוב, ג'רוניקוס, הצלחת.‬
‫אתה גאון, ידידי הוותיק.‬
‫לא הייתי אומר זאת.‬ ‫-לא.‬
‫אם אני יודע משהו...‬ ‫-יש שאומרים שאני מבריק.‬
‫יש עוד במקום שממנו זה בא.‬
‫יש לי 30 שנים של רשימות.‬ ‫-זה ברור!‬
‫תראו אותך! אתן לך נשיקה גדולה.‬
‫אנחנו מתנשקים.‬
‫מעתה ואילך, הבנק ייתן לך כל מה שאתה צריך.‬
‫עד סוף ימיך.‬ ‫-בסדר!‬
‫הוא גאון!‬ ‫-גאון!‬
‫זה מרהיב!‬
‫זה אכן חג מולד שמח ביותר!‬
‫תיכנסו! תראו בעצמכם!‬
‫זה אכן חג מולד שמח ביותר!‬
‫מה קורה? באדי? תוריד אותי.‬
‫שחרר!‬
‫סבא ג'יי, פשוט תשחרר.‬
‫לשחרר מה?‬
‫אתה עף!‬
‫אמרתי את אותו הדבר!‬
‫בוא אחריי, באדי. קדימה.‬
‫היי, כולם!‬ ‫-שלום!‬
‫"ג'אנגלס וכאלה" פתוחים לעסקים.‬
‫עולם המשאלות והפלאים.‬
‫ג'רי! רד משם מייד!‬
‫היי, אדיסון!‬
‫למעלה לשמיים!‬
‫וכל מה שנגנב מג'רוניקוס הושב לו.‬
‫והם צחקו ושרו‬
‫ורקדו, בדיוק כמו הלהבות האלה.‬
‫תמשיכו להסתכל.‬
‫רואים אותם עכשיו?‬
‫גם את רואה אותם?‬
‫לא חשבת שאת הילדה היחידה‬ ‫שרואה דברים, נכון?‬
‫את ג'רני.‬
‫כן.‬
‫אז ג'רוניקוס ג'אנגל הוא‬
‫סבא רבא...‬ ‫-רבא-רבא שלכם.‬
‫כן.‬ ‫-כן?‬
‫כן.‬
‫למה לא סיפרת לנו קודם?‬
‫הייתי צריכה לחכות לרגע הנכון,‬
‫כשתהיו זקוקים לזה יותר מכול.‬
‫כשאתם...‬
‫תהיו מוכנים לקסם.‬
‫כי הוא היה מוכן לקראתכם.‬
‫אני בסדר.‬
‫שלום, באדי.‬
‫היי, ג'רני.‬
‫שלום, באדי!‬ ‫-היי!‬
‫אלוהים!‬
‫תראו!‬
‫זה יפה כל כך!‬
‫זה המפעל של ג'רוניקוס עכשיו?‬
‫כן.‬
‫לדעתי, הגיע הזמן שתבקרו שם.‬
‫"הנה אני רואה‬
‫הנה אני רואה‬
‫מתאפשר הכול‬
‫הנה גברתי כבר על כל מכשול‬
‫תראו, מימשתי את מי שאני"‬
‫קדימה!‬
‫זה לא רחוק כל כך.‬ ‫-אני עף!‬
‫סבתא!‬ ‫-תראי את אחיך.‬
‫ילד, תישאר איתנו.‬
‫אם מאמינים, הכול אפשרי.‬
‫"זו אני"‬
‫תרגום כתוביות: רינת זוהר-מנחם‬