Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Mina damer och herrar, Jim Jefferies!
Hallå, Boston!
Hur är det? Tack för det. Börjar ni bli fulla?
Jag dricker inte.
Jag har vatten. Jag kan inte dricka som jag brukade. Okej?
Jag brukade dricka dagligen.
Jag brukade dricka fem drinkar om dagen, sju dagar i veckan,
vilket är 35 drinkar i veckan.
Vilket amerikanska FDA kallar alkoholism.
De säger att allt över 20 drinkar gör en till alkoholist.
Skitsnack.
Det är mindre än tre drinkar om dagen.
Det är en rimlig jävla mängd.
Man kan ta tre drinkar om dagen, det är inget fel med det.
Du har inget problem.
Två linor kokain om dagen är inget kokainproblem.
Det är inte ett kokainproblem, det är mindre än ett gram i veckan.
Jag slutade dricka så mycket för att jag öppnade en öl
och min femåriga son tittade upp på mig och sa:
"Pappa, dricker du nu igen?"
"Var fan kom det ifrån, din lilla..."
Det var helt klart från kvinnan jag gav ett hus till, men jag…
Så jag dricker inte sådär längre.
Jag dricker inte för att jag är en bra pappa.
Så det jag gör nu är att bara dricka en dag i veckan,
men jag får fortfarande mina 35.
Det är så samhället har pressat mig.
Så om du ser en uppklädd kvinna i 30-årsåldern klockan nio på kvällen
som håller skorna i handen, stapplar sig fram
och spyr i gränden, tyck inte synd om henne.
Hon är bara en bra mamma.
Hon hittade ett tidsfönster.
Drottningen av England dricker fyra cocktailar om dagen.
Det är åtta vanliga drinkar om dagen.
Det betyder att hon är en total alkis.
Total.
Min fråga är om hon är snäll eller jobbig när hon dricker?
Runt den tredje cocktailen börjar hon stappla runt i slottet.
"Philip!
Philip!"
Och Philip bara: "Fan, Lizzie är på gång igen.
Förbered min Land Rover."
Hon bara stapplar runt: "Philip!"
Hon går in i ett rum och hoppar ut med en krona på huvudet.
Jag ser ut som pengarna."
Jag ska berätta en historia nu.
Först måste jag börja med att säga att jag är laktosintolerant.
Det betyder att jag inte
tolererar laktos.
Om jag äter laktos
kommer jag 40 minuter senare, ni kan ställa klockan efter det,
att skita på mig.
Det låter som mer än intolerans, eller hur?
Jag skiter på mig.
Tänk på det nu. Alla har grupper.
Ni har säkert grupper på tre, fyra vänner ni alla umgås med.
Sen har ni era periferigrupper.
Nån jävel i er grupp har tagit med sig vänner från jobbet.
Och det finns alltid en skitstövel i den jävla gruppen
som får dig att vända dig till en god vän och säga: "Jag tolererar honom inte.
Men det är inte så att om han kommer nära dig
så skiter du på dig.
Så, mina två största nemesissor...
Nemesisser?
De två sakerna jag har svårt med
är glass och ost.
Det här är tragedin jag lever i.
Glass och ost är också
mina två favoritsaker.
Jag var inte alltid laktosintolerant.
Nej, det hände mig vid 35. Jag är 42 nu. Det hände på min 35-årsdag.
Jag satt ner och åt min glasstårta från Baskin-Robbins,
som jag alltid ber om. Jag hugger in, och då tittar Gud på mig och säger:
"Hur går det med dina ateistiska skämt, din jävel?"
Så nu kan jag inte äta glass och ost.
Men här är grejen.
Jag äter fortfarande glass och ost.
Med full vetskap om att jag kommer att skita på mig,
så gör jag det ändå.
Det jag gör är att om jag äter en stor måltid
så äter jag en skopa glass efteråt,
för då vet jag att jag skiter ut allt, för att...
...jag är ett geni.
Det är Jefferies diet. Du kan ta hem det med dig.
Så jag äter fortfarande glass och ost,
men jag äter dem inte ute i det fria.
Du kommer aldrig att se mig på en strandpromenad med glass.
Nej. Jag äter det hemma,
bland folk som älskar och respekterar mig.
Där jag vet var toan är och hur mycket toapapper vi har.
Jag är redo att köra.
Så även om jag är laktosintolerant,
kan jag ändå, så att säga,
tolerera den.
På samma sätt som min pappa
inte hatar bögar...
...han är bara intolerant mot dem.
Min pappa är en 78-årig man från den australiska landsbygden.
När vi växte upp sa han några enstaka homofobiska kommentar.
När han var ung var det en psykisk sjukdom att vara gay.
Han är en produkt av sin miljö.
Men för två år sen hade Australien en folkomröstning
där de röstade om gayäktenskap, och min far röstade ja.
Det var för att jag pratade med honom och sa:
"Pappa, det är det enda rätta." Och sen sa pappa:
"Jag antar att de förtjänar att vara lika eländiga som oss andra."
Nu när min far har gjort en enda framåttänkande sak
i hela sitt liv, tror han att han är medveten som fan.
Min pappa säger såna här meningar:
"Jag har inga problem med bögarna,
de kan göra vad de vill i sina egna hem, bakom stängda dörrar,
bara de inte försöker involvera mig."
Och jag säger alltid: "Pappa, försöker de involvera dig?"
Kommer det nånsin att hända
att det finns två bögar i Sydneys inre förorter,
den ena fastbunden i en säng med en jävla bollgag i munnen,
den andra sätter glidmedel på näven och tänker köra in den,
och precis när den är på väg in, så börjar han här...
Och han säger: "Vad är det, kompis?"
"Vi kanske borde försöka involvera Gary Jefferies."
"Vilken lysande idé, varför tänkte inte jag på det?"
Han binder loss honom.
De hoppar in i sin Honda Civic och kör iväg.
Det är fredagskväll i Sydney, det regnar,
man måste ta sig runt hamnen, trafiken är hemsk.
Det tar en timme och en kvart. De kommer ut till huset där pappa bor.
Min pappa sitter där och tittar på rugby.
Då knackar det på dörren.
"Det är andra gången den här månaden.
Jag sa åt er att inte involvera mig."
Jag turnerade i Sydney tidigare i år och körde det skämtet.
Min far satt i publiken och hade med sig alla sina bowlsvänner.
Min far spelar bowls varje dag,
vilket är som curling, men med en boll och... Lista ut det själv.
Hursomhelst. Han hade med sig åtta kompisar,
och alla var mellan 70 och 90 år.
Alla de här gubbarna följde med.
Sen kom min pappa backstage, alla dricker som fan där.
Min pappa kom fram till mig och sa: "Jag gillade showen, det var en bra show.
Du drar andra skämt nu.
Jag gillade inte det där med mig och de två bögarna."
Jag förstod inte varför,
men det visade sig att han inte var upprörd
över att jag pratade om att han hade sex med två män,
utan för att hans vänner fick veta att han röstade för gayäktenskap.
Och nu…
Nu jävlas alla hans kompisar med honom.
Varje gång de knyter skosnörena säger de:
"Vill du gifta dig med mig, Gary?"
Det är grejen med min pappa, han försöker.
Han försöker fortfarande vara progressiv
och allt det där. Det här är problemet med ungdomar.
Han är backstage och dricker några öl, han röstade för gayäktenskap,
alla retar honom lite.
Och min pappa, som är 78, säger:
"Jag är okej med bögarna, jag gillar bögarna."
Sen säger han: "Men jag vet inte hur det är med transorna."
Sen började en person jag känner säga:
"Du är transfobisk."
Och jag bara: "Okej, nu tar vi det lilla lugna här.
Lugna ner dig. Han här blev okej med samkönade igår.
Låt honom få sitt jävla ärevarv.
Du skrämmer bort honom, din jävel."
Låt honom vara gammal, din jävel. Han säger såhär:
"Det är okej att vara gay."
Sen säger du: "Brudar med kuk", och han: "Håll käft."
Det här är grejen med att vara progressiv
och vara medveten och allt det där skitsnacket.
Den unga generationen, millennialerna, det ni missar är
att låta gamla vara gamla.
De kommer snart dö ändå. Okej?
Sluta få alla att röra sig lika snabbt som ni.
Folk försöker. Okej?
Här är grejen med millennialer.
Ni är de värsta mänskor som nånsin har levt.
Ni är värst.
Ni är bara hemska mänskor.
Och jag klandrar er inte ens.
Det är bara samhället ni lever i.
Ni har sociala medier.
Varje korkad liten tanke som nånsin dyker upp i huvudet:
"Jag ska kommentera..."
Vad för slags låga jävlar är ni?
Som...
Om du tar mer än tre selfies i veckan,
ta livet av dig.
Tanken att ta ett foto av sig själv,
är det inte nåt mentalt fel med det?
Det är illa som det är.
Men att din nästa tanke efter att du tagit fotot är:
"Andra kanske vill se det här."
Ni är värst.
Jag har försökt dejta er, det är en jävla mardröm.
Jag bryr mig inte om hur slät din hud är,
jag tar en gammal person med bättre attityd, era idioter.
Att dejta en millennial...
Jag brukade ha fina utflykter, man brukade gå till stranden
och titta på solnedgången.
Åt helvete med det.
Solnedgångarna är förstörda
för att ni vill göra yogaposer
medan jag står och säger:
"Tog jag ett bra foto?"
Gud förbjude att jag går förbi en mur
som nån har målat vingar på,
då är hela dagen körd.
Här är grejen med er. Ni är
den mest progressiva generationen som nånsin funnits. Det är sant.
Ni är den mest progressiva generationen.
Men här är nåt åt er.
Varje generation före er
har också varit den mest progressiva generationen nånsin.
Ni är inte speciella.
En dag, och ni ser det inte ens komma, om cirka 40 år
kommer ni att vara de trångsynta.
Ni ser det inte komma. Ni kommer vara de trångsynta.
Du och dina vänner kommer att säga:
"Jag förstår mig inte på dagens ungdom.
På min tid
hade kvinnor penisar och män vaginor,
och det var väldigt normalt.
Men mitt barnbarn säger att han identifierar sig som en asiatisk kvinna
som vill vara en svart man och gifta sig med en jävla robot,
och det står jag inte för."
Så min poäng är...
...att jag inte kan äta ost.
Så...
Jag kan inte. Det är inte bra för mig.
Så,
jag var på dejt med en tjej.
Vi gick ut kanske sex eller sju gånger.
Jag tog henne till en restaurang med avsmakningsmeny.
En sån där fin restaurang, Michelinstjärna,
där man får 11 eller 12 rätter. Det här är ett bra drag.
Alla unga killar som vill bjuda ut en tjej,
ta dem till en avsmakningsmeny, för om du är som jag,
jag äter för snabbt,
och sen måste jag sitta där och se dem försöka...
Jag tänker: "Hur mycket av det får jag äta sen?"
Om man går på en avsmakningsmeny,
det lysande med att gå på en fin restaurang
är att samtalet aldrig slutar.
För det finns så många rätter att man kan säga:
"Jag gillade den rätten. Jag gillade inte rätt nummer tre,
men jag gillade sjuan, så jag undrar vad som kommer nu."
Det är ett bra sätt att hålla igång.
Så...
Jag försökte dra det här skämtet i Kansas.
Väldigt svårt att förklara
vad en bra måltid är. De...
De kunde inte begripa det. Jag sa:
"Du vet när man går på en av de där fina restaurangerna?"
"Tänk på den bästa måltiden du nånsin ätit."
Och en kille skriker: "Revben!"
Så jag sa: "Ja, revben är gott.
Men tänk på en måltid som är ännu bättre än revben."
Han tänkte på det och sa:
"Två revben!" Och jag sa: "Ja."
De här restaurangerna...
De är så pretentiösa.
Varje maträtt innehåller skum, reduktion
och mousse.
Det finns alltid ett vaktelägg
och en tryffel.
Ständigt dessa vaktelägg. Varför kan de inte använda hönsägg?
Jag har aldrig nånsin i mataffären tänkt:
"Vaktel eller höns, vad blir det ikväll?"
Var fan köper de alla vaktelägg?
Vid närmare eftertanke vet jag inte
om jag nånsin sett en vaktel.
Jag har aldrig varit ute och tänkt: "Fan vad det är vaktlar ute ikväll.
Bäst att köra in bilen i garaget så den inte blir täckt av vaktelskit.
Jävla vaktlar."
Så det finns alltid reduktion, mousse och skum
bredvid ett vaktelägg med en tryffel ovanpå.
Och den första rätten kallas alltid amuse-bouche.
Amuse-bouchen är aldrig på menyn.
Meningen med den i fin mat är att man äter den,
och den ska få dig att inse hur resten av måltiden kan vara.
Det är för att få dig att tänka: "Jaha, vi äter.
Nu förstår jag vad som pågår.
Det här är en liten portion av större saker."
Det är som om alla ni
först gick på en mindre komediklubb ikväll
och såg nån dra skämt i fem minuter.
Så att du kan säga: "Jag fattar vad Jim ska göra."
Det är alltid en fransk jävel som serverar.
Jag kan säga det här på Netflix, fransmän är ett gäng jävlar.
Tittar ni ens på det här?
På er franska Netflix?
Så det finns alltid en fransk jävel.
Han kommer. Den första rätten serveras alltid
på en vit sked i keramik
med reduktionen, moussen, skummet,
vaktelägget och nåt ovanpå.
Han kommer fram till dig och säger väldigt nedlåtande:
"Okej, det är dags för amuse-bouchen."
Sen säger han: "Kocken har förberett det här åt er."
Och man nickar alltid med: "Åh, det är bra, kocken",
när man borde vara ett rövhål och bara säga:
"Kocken, säger du?
Hörde du det, älskling? Kocken lagar mat idag.
Jag trodde att diskaren hade lagt i överväxeln, men det var som fan,
det här kanske blir gott."
Och sen har han fräckheten att säga hur man äter den.
Han säger: "Kocken rekommenderar att du lägger skeden i munnen
och äter allt i en tugga,
och låter vaktelägget explodera över skummet, moussen och reduktionen,
och sen sväljer du."
När du borde säga:
"Vilken jävla tur att du är här.
Jag hade inte vetat vad jag skulle göra.
En sked, säger du?
En sked? Jag hade..."
Så man går igenom det, sen får man några rätter till.
Sen finns det alltid en rätt som inbegriper...
Ingredienserna de använder är inte ingredienserna
som man vill äta.
Om du skulle köpa en fläskprodukt i mataffären
och spendera mycket pengar, skulle det vara på en fläskkotlett, visst?
På de här ställena är det alltid:
"Det här är sakens njure
och hovens nagel.
Och svålen kommer från grisens öga,
grisens ögonhåla."
Och du tänker:
"Jag äter inte tillräckligt med håla."
I slutet säger du: "Jag äter benmärg.
Jag visste inte att jag gillade benmärg så mycket."
Och allt är skit, det är dåligt för dig.
Jag känner mig alltid fetare efteråt...
Såhär är det. Jag spelar in en special nu,
så jag har tappat tre kilo på en vecka,
genom att inte äta, och...
Jag härstammar från en lång rad feta mänskor.
Jag kommer från feta mänskor.
Anledningen till att jag går ner i vikt är på grund av er,
allmänheten, och era kommentarer på internet.
Utan er och era visdomsord
skulle jag vara en fet jävel, men vilken tur att jag har er
att mobba skiten ur mig.
Jag är inte för att få tjockisar att skämmas,
fast ändå lite.
Jag är inte för nån form av skam, men jag vet inte varför
vi har nått den här punkten i samhället,
där feta mänskor är immuna mot att skämmas ut,
men alla andra beroenden i vårt samhälle skäms ut.
Jag såg min mamma äta sig själv till döds. Jag såg det.
Hon gömde mat, hon fortsatte äta, hon förnekade vad hon gjorde,
och hon dog av det, okej? Jag såg det hända.
Men av nån anledning måste vi titta på feta mänskor och säga:
"Var ditt bästa jag, du ser toppen ut."
Alla andra missbruk i samhället skämmer vi ut folk för.
Du röker en cigg... Tror du inte att rökare känner skam?
Tror du inte att rökare andas in rök i sina lungor och tänker:
"Jag är en skithög. Jag är förälder,
vad fan gör jag med mitt liv?"
Du behöver inte säga: "Du luktar illa!
Du tar livet av dig, gå ut.
Det finns en hörna för såna som du."
Som jävla kokainmissbrukare.
Tror du inte att de känner skam?
Varje gång en missbrukare drar en lina
måste de bokstavligen se sig själva i spegeln.
Du berömmer inte en knarkare som plockar skabb från ansiktet med:
"Var dig själv.
Du lever ditt bästa liv."
Nej, men mat, vi måste se folk bli jättefeta
och hylla dem? Så fan heller.
Det borde vara som rökning. En fet jävel går in i en munkbutik,
personen bakom disken borde säga:
"Du får ta och äta den där ute."
De går ut med sin munk...
De har en liten avskärmad hörna.
Gör den liten, ge dem incitament.
De kan stå där med de andra tjockisarna,
se på varann och säga:
"Minns du när vi fick äta på flyget?"
Hursomhelst, vi går vidare med menyn, rätt nummer fem.
De här fina restaurangerna har alltid en rätt med foie gras.
Foie gras, det är jättegott.
Jag visste inte vad det var på åratal. Jag gillade det bara.
Det är en smörig, köttig sak, det är utsökt.
Sen visade nån en video. Vet ni hur man gör foie gras?
De tar en gås, trampar den på fötterna
och drar upp gåsens hals såhär.
Sen får de vad som kallas en foie gras-tratt,
som är som en tratt med ett rör,
och de kör ner den i gåsens hals
tills gåsen ser ut som en svärdslukare.
Sen tvångsmatar de gåsen dygnet runt.
Och efter det binder de fast gåsens mun
så att den inte kan spy upp maten.
På grund av detta får gåsen skrumplever,
och levern blir fet och gult,
och det är det som ger den smöriga smaken.
Min stora fråga är...
...vem var den första jäveln som kom på det?
Vem var den första som gick fram till sina kompisar och sa:
"Hörni!
Jag torterade gäss...
...som jag brukar göra...
...och ni kan inte fatta vilka smaskiga sidoeffekter jag fick."
Jag tror inte på djurplågeri,
men vem tycker att vi inte längre ska testa på djur?
Okej.
De är vad vi kallar för idioter.
Om du är en idiot och precis applåderade:
"Vi borde inte testa på djur", är du en jävla idiot.
Jag tycker inte att vi ska testa på djur för småsaker som smink.
Men när det gäller medicin,
vad är vårt andra alternativ?
Låt oss tänka på nåt enkelt, som aknekräm. Okej?
Man kan inte ta en gurka...
...smörja in gurkan och säga:
"Ingen förändring på gurkan.
Redo för folk."
Nej, man måste börja med en mus, eller hur?
Man smörjer in musen, den blir upplöst.
"Första krämen inte bra."
Sen tar man en annan kräm.
Den musen förökar sig som en blöt mogwai.
"Bättre
än första krämen.
Fortfarande
inte bra."
Sen hittar man en som fungerar. "Den är bra."
Sen tar man en råtta. Sen tar man en kanin.
Sen tar man en katt, en hund, en primat,
en hemlös person, en student, sen oss.
Och så gör man medicin.
Så, det är dags för rätt nummer sex.
Kyparen kommer med en vagn.
Den här har en kupol ovanpå.
Han kommer med den här saken med kupol.
Han bar all annan mat, men den här behöver en vagn.
Så han tar av den, och det finns en massa ostar där.
Han säger: "Er nästa rätt är fromage", så där.
Jag gillar inte det.
Jag ogillar att han kallade det fromage.
Jag vet att det är en småsak, men det stör mig.
Han gjorde det för att franska till upplevelsen.
Han kunde ha sagt "ost". Han kan ordet ost.
Han sa allt annat på engelska, och sen måste han säga fromage.
Dra åt helvete!
Menar du att han har lärt sig hela engelska språket
förutom ett enda ord?
Jag gillar det inte.
Jag ska vara ärliga med er, det här spelas in,
och jag säger gärna detta till hela världen.
Den grupp jag hatar mest i samhället
är italiensk-amerikaner.
Och... Det här är en humorshow,
så om det finns några italiensk-amerikaner här ikväll
ska ni veta att ni inte är välkomna.
Ni är ett jobbigt jävla gäng.
Välj en jävla accent. Antingen italiensk eller amerikansk,
men växla inte.
På en italiensk restaurang verkar servitören normal,
men sen förändras han.
Ni är på en italiensk restaurang, killen säger: "Hej, smakar allt bra?
Min mor brukade göra det med mozzarell..."
Och du bara…
Vad fan hände med det ordet?"
Det är som att han fick en stroke mitt i ordet.
Mozzarell…
Dra åt helvete.
Därför måste jag berömma asiaterna.
Jag gillar asiater.
De väljer en accent och håller sig fast vid den.
Asiaterna är antingen helt asiatiska eller helt amerikanska.
De går inte fram och tillbaka.
På en asiatisk restaurang skulle servitören aldrig komma och säga:
"Smakade det bra? Du borde prova med lite soja-soja."
Det skulle de aldrig göra.
Bra jobbat, asiater.
Hursomhelst kommer han
med sin jävla ostvagn.
Det finns några mjuka ostar där, lite camembert
och brie och sånt.
De farligaste av alla ostar.
Jag tittar på osten. Och den här tjejen känner inte till mitt tillstånd.
Jag tittar på ostarna och sen upp mot honom och säger:
"Hur länge…
...varar resten av måltiden?"
Han sa: "Kanske 20 minuter."
Jag tänkte: "20 minuter, jag har en 15-minuters bilresa.
Hit med fromage."
Jag tog en stor tallrik med ost och vräkte i mig den jäveln.
Jag åt allt. Vi äter några rätter till,
de har två desserter.
En av desserterna
kunde lika gärna ha kallats "laktos".
Det var laktossmulor bredvid laktosskum
med laktosreduktion och en skopa glass,
sen frystorkade de några laktossmulor vid bordet
och strödde det ovanpå.
Jag såg på det och tänkte:
"Den som sig i leken ger..."
Och jag åt skålen med laktos också.
Det jag inte nämnde är att tjejen jag är på dejt med,
hon är en väldigt nätt flicka.
Hon gav upp runt rätt sex.
Jag hade också ätit hennes tallrik fromage.
Och hennes skål laktos.
Laktos går nu genom mina ådror.
Jag går på lånad tid.
Jag sitter där, fullständigt medveten.
"Okej, allt blir bra här."
Jag lyssnar på henne. "Vad intressant."
Sen kommer servitören och säger:
"Vill ni ha kaffe?" Och jag sa:
"Nej!
Bara notan, tack."
Så han ger mig notan. Nu ska vi hem till mig.
Vi har varit på några dejter tillsammans. Vi har alltid åkt hem till henne.
Det här var första kvällen hon skulle komma hem till mig.
Jag var glad över att åka hem, för jag vet var alla toaletter är,
jag vet avstånden. Det var mycket som pågick där.
Och eftersom hon skulle sova över sa hon till mig:
"Vi måste åka via apoteket.
Jag behöver en slags kräm."
Och jag sa: "Behöver du?
Säkert att du inte bara vill ha den?"
"Nej, jag behöver den."
"Jag vet inte om du kan skilja mellan vad du behöver och vill ha.
Om du behöver den,
så betyder det att du dör
om du inte får den. Så…
Behöver du den?"
Och hon påstod att hon behöver den.
Så vi körde till apoteket.
Vi kommer dit, okej?
Vi går in i apoteket
och det finns en hel vägg med krämer och sånt,
och jag tänkte att hon säkert vet vilken det är hon behöver.
Men hon tittar bara på dem såhär.
Och jag dansar "jag måste skita på mig"-valsen.
Och hon kan inte välja en.
Det här är grejen, hon måste köpa en kräm.
Jag förstår inte vad som pågår
mellan krämer och kvinnor, okej?
Jag har bott med sex flickvänner i mitt liv.
Jag har bott med sex kvinnor,
och alla sex har lämnat mig.
Och förr eller senare kommer jag att klandra mig själv.
Men inte idag.
Så...
Alla kvinnor jag har bott med
har en kvällsrutin, där de...
Jag har en kvällsrutin. Det jag gör är att jag går på toaletten,
pissar, borstar tänderna, lägger mig.
Jag har nyligen listat ut att jag kan göra dem samtidigt.
Jag pissar och borstar tänderna, spottar över såhär...
Grejen med kvinnor är att ni går på toan
och stänger in er i 20 minuter.
Sen kommer ni ut,
och det sista ni gör är att gnugga nåt här.
Sen gör ni såhär.
Sen hoppar ni i säng och berättar vad jag har gjort fel den dagen.
Det är er lilla kvällsrutin.
Jag vet inte vad som pågår där inne,
och jag är inte säker, men jag antar
att ni täcker era kroppar från topp till tå
med nån slags kräm som ni tror att är avgörande för er existens.
Jag är 42 år.
Jag blir sminkad för jobbet.
De sminkar mig när jag är på tv.
Jag torkar inte ens bort det. De ger mig en våtservett
och jag säger: "Det är lugnt."
Sen försvinner det en vecka, så sätter de på det igen.
Utöver det har jag haft solkräm,
men aldrig lagt nåt annat i ansiktet. Inget annat i hela mitt liv.
Jag är säkert alkoholist.
Jag brukade röka mycket.
Jag har varit kokainberoende.
Och min hud är felfri.
Och vill ni veta varför?
För att min hud lärde sig
vid en tidig ålder
att den inte kunde lita på mig.
Min hud visste att jag inte skulle hjälpa den,
så den tänkte: "Okej.
Vi får väl producera våra egna oljor
om vi ska klara det här."
Men kvinnors hud...
Kvinnors hud...
Kvinnors hud är såhär varje dag:
"Jag har inte fått min speciella kräm."
Och det är därför ni åldras så hemskt.
Jag drar inte
lika många kvinnofientliga skämt som jag brukade,
men jag gillar att slänga in ett då och då.
Det är lustigt, för jag brukade dra fler förr.
Men det som hände i vårt samhälle
var att folk började bli arga på mig för att de inte visste att jag skojade.
Trots att min arbetsbeskrivning pekar på att..
...jag kanske skämtade.
Detta är vad som händer med komiker nu. Av nån anledning är vi fiende nummer ett.
Varje gång vi drar ett skämt
som ni inte gillar säger ni: "Varför sa du så?"
Jag blir frågad i intervjuer: "Varför sa du så?"
Så jag säger: "Jag trodde det var roligt."
Det är helt jävla löjligt.
Jag hamnar i trubbel nu för skämt som jag drog för tio år sen.
Folk ringer mig: "Du sa det här för tio år sen."
Vårt jobb som komiker är... Om linjen är här,
är vårt jobb att gå upp till den, det är vårt jävla jobb.
Man tar risker. Det är ett hasardspel.
Vad händer när man spelar?
Man vinner inte alltid.
Annars skulle det inte vara att spela.
Det som händer är att vi går fram till linjen,
vilket är okej. I mina specialer har jag skämt som tagit sig igenom
standarder, rutiner, advokater och allt,
och ändå hamnat på Netflix, och sen ser du det flera år senare
och är jävligt arg. Du kan dra åt helvete.
För att...
För att
när jag berättade skämtet
var linjen här, och det var socialt acceptabelt, okej?
Nu flyttade du linjen tillbaka hit, så jag går inte dit längre,
men linjen är här.
Men du kan inte bli arg för att du flyttade linjen
och sen var det jävla skämtet här.
Och sen har du fräckheten att begära att jag ber om ursäkt
för ett jävla skämt. Såhär är det,
jag ville att skämtet skulle funka. Ibland drar man ett skämt
och det funkar inte.
Sen säger folk: "Varför gjorde du det?"
"Jag försökte få skämtet att funka, men det gjorde inte det,
och nu är ni arga på mig."
Det är som om en pilot kraschar ett flygplan in i ett berg.
Du frågar inte: "Varför gjorde du det?"
Han säger: "Min avsikt var att landa planet säkert.
Men det visade sig att jag misslyckades.
Men jag vaknade inte på morgonen och tänkte: "Krascha!"
Jag såg Dave Chappelles special. Jag såg hans special.
Den var fantastisk.
Den var jättekul.
Och folk blev upprörda av olika skämt i den.
Såhär är det.
Jag gillade inte varje skämt i hans special.
Några saker han sa höll jag inte ens med om.
Men vet du vad som hände? När jag såg skämten jag inte tyckte om
kom jag över det, för jag är ingen jävla fitta.
Och jag lyssnade bara på dem jag gillade.
Han sa att han tror att Michael Jackson inte knullade barn.
Jag tror att han knullade barn.
Det är så jag och Dave är olika.
Många har slutat lyssna på Michael Jacksons musik.
"Jag lyssnar inte längre."
Jag lyssnar fortfarande.
Men jag lyssnar bara på Jackson 5.
För om han knullade barn då
experimenterade han bara, och det är inget fel med det.
Jag går hela vägen till "Blame it on the Boogie"
och stannar där.
Hör här...
Det jag försöker säga är
att hon inte kunde välja en kräm.
Hon tittar på alla krämer.
Jag dansar "jag måste skita på mig"-valsen.
Så jag tänker: "Skit samma, jag måste skita."
Det finns en toalett längst in i apoteket,
så jag drar. Vid den här tidpunkten
måste jag berätta
att hon har bakteriefobi. Det är viktigt för historien.
Vi kanske har några här som identifierar sig som bakteriefober,
och till dem vill jag säga:
dra åt helvete.
Jag har aldrig träffat en intressant person
som har bakteriefobi.
Ni är alltid tråkiga jävlar som hela tiden säger
att ni har bakteriefobi.
Er bakteriefobi är merparten
av er hemska personlighet.
Hur vågar ni bete er som om vi alla är sjuka?
Varje gång vi försöker skaka hand säger ni: "Jag kan inte för..."
Varje gång man lagar mat med er
och sätter nåt i soptunnan
och säger: "Kan du ta ut soporna?"
Säger de: "Jag hade gärna gjort det, men jag kan inte
för jag har bakteriefobi."
Och du bara: "Vi andra älskar dem." Du slickar på soptunnan.
Du är inte speciell.
Medan jag håller på kan folk med jordnötsallergi också dra åt helvete.
Jag säger inte att det inte finns folk med allvarlig jordnötsallergi.
De finns verkligen. Det finns de som dör om de äter en jävla jordnöt.
Det jag säger är
att det är ditt jävla problem.
Resten av oss behöver inte blandas in.
Har du nyligen flugit
och de har sagt:
"Vi serverar inte jordnötter på denna flygning,
då det finns en person med allvarlig jordnötsallergi."
Och du tänker: "Okej, ge dem inga jordnötter då."
Hur jävla viljesvaga är de?
"Jag vet att det kommer döda mig, men det är så salt och gott..."
Vad tror de att resten av oss kommer göra?
Säga till flygvärdinnan: "Ursäkta, vem har jordnötsallergi?"
Vad tror du händer om nån bredvid dig äter en jordnöt?
Tror du att jordnötspartiklar flyger ut i luften?
Vet du vad? De här planen flyger fram och tillbaka hela dagen lång.
De städar knappt planen mellan flygningar.
Tror du att de har en särskild avnötningsmaskin
som fyller luften?
Vet du vad jag gör?
Varje gång jag flyger och de serverar jordnötter
tar jag sex eller sju jordnötter
och trycker in dem i ryggstödet.
Och om nån nånsin dör, är jag den första att erkänna
att jag hade fel.
Jag pratade tidigare om ett kvinnofientligt skämt
och att jag just nu
inte vet om folk vet att jag skojar.
Det har blivit väldigt konstigt nu, den här spänningen vi har
angående vad som är rätt och fel.
Jag var på ett plan, och en kvinna försökte sätta en väska
i bagagehyllan, och hon skakade och kunde inte göra det.
Jag gick för att hjälpa henne
och hon tittade på mig och sa "nej" såhär.
Så nu är jag i trubbel för att jag försökte göra nåt snällt.
Det var mitt enda drag.
Jag brukade öppna dörrar, lyfta väskor
och ställa mig upp för gravida på bussen.
Det var mitt jävla gig, det var allt jag hade.
Så för att jag försökte hjälpa henne
är hon arg på mig nu? Som om jag försöker göra nåt patriarkalt
och lyfta den bättre än henne. Så jag sa åt henne att dra åt helvete.
Och...
Det visar sig att hon har Parkinsons
och att hon behövde min hjälp.
Men det kunde ha varit annorlunda.
Jag var på bio med min son, vi tittade på...
För några år sen såg vi Ghostbusters,
den nya med kvinnor.
Vi såg på Ghostbusters. Min son, som var fyra då,
vänder sig mot mig och säger:
"Den här är inte lika bra som de andra Ghostbusters."
Och jag sa: "Håll käften, sch.
Du får inte säga så, den här filmen är lika bra
som de andra Ghostbusters.
Vi pratar om det i bilen."
Vid närmare eftertanke
var den filmen inte lika bra.
Det var en riktig skitfilm.
Det var inte rolig, actionscenerna var inte bra,
det var en riktig skitfilm.
Den var inte skit för att kvinnor var med. Den var skit för att den var skit.
Vet du vad jag menar? Paul Feig regisserade den.
Han gjorde Bridesmaids, en av mina tio favoritkomedier.
Samma skådisar var med i den, de hade gjort bra filmer ihop.
Den här var bara ett misslyckande. Men det konstiga som hände
var att ingen gick för att se filmen och sen plötsligt
var män svin, män är kvinnohatande rövhål
för att filmen inte var en hit. Nej.
Den var ingen hit för att ni kvinnor inte heller såg den.
Om ni gick och såg filmen hade den varit en succé.
Men ni såg den inte,
sen blev ni arga på oss för att vi inte såg den.
Vill ni veta varför den floppade? Det är en actionkomedi,
och om man går till ett marknadsföringsbolag
säger de att actionkomedier främst gillas av män.
Det kan finnas undantag från regeln, men främst män gillar actionkomedier.
Vill ni veta varför? För att vi är roliga,
och vi gör saker, och…
Och kvinnor gillar drama
för att ni skapar drama.
Så min poäng är:
Sluta göra om våra filmer,
lämna våra filmer i fred.
Vi gör inte om era filmer.
Man ser inte Brad Pitt och George Clooney gå ihop för att göra
10 orsaker att hata Ya-Ya flickornas systrar i jeans.
Vi lämnar era grejer ifred.
Fast det finns vissa filmer
som borde göras om med en ny rollbesättning.
En av mina favoritfilmer när jag var liten var 9 till 5.
Dolly Parton, Lily Tomlin, Jane Fonda. Fantastisk. Den håller än idag.
Den handlar om tre kvinnor som har en svinig chef.
Den funkar fortfarande. De har en svinig chef.
Så de drogar honom,
binder fast honom
och hänger upp honom i taket i ett garage i tre veckor.
Det är en rolig film.
De borde göra den med män, eller hur?
Det finns en kvinna i maktposition.
Tre anställda gillar det inte, så de drogar henne
och binder fast henne
och hänger upp henne i ett garage.
Det är bara en rolig film.
En annan film som behöver göras om med kvinnor:
Brokeback Mountain.
Den filmen... Den behöver det!
Den ursprungliga filmen är ett par killar som arbetar ute på landsbygden
och får slut på samtalsämnen.
Så de gick in i ett tält och knullade varann i röven.
Min film är om ett par unga tjejer
som är ute på landet och gör mansgöra. De blir uttråkade,
så de går in i ett tält och fingerpullar varann.
Min version behöver inte ens ett tält.
En sak som händer med filmer just nu...
Jag tror att vi alla kan enas om det här. Vi är klara med blackface.
Sluta med det.
Folk gillar det inte.
Om du gör dig redo för halloween och tänker:
"Jag kanske målar mig svart."
Bara gör det inte.
Det är så mycket lättare att inte måla sig svart i ansiktet.
Du behöver inte göra nåt.
Spara lite av din tid.
Saken är att skådespelare i filmer...
Jag tror vi är överens om att man inte kan spela en annan ras.
Det går tillbaka till att Mickey Rooney spelar en asiatisk karaktär
i Frukost på Tiffany's.
Spela inte en annan ras, du kan bara spela din egen.
Jag tror vi kan hålla med om det.
Nu händer det en annan sak där homosexuella blir upprörda
om en heterosexuell spelar homosexuell.
Jag är inte säker på det, men jag är öppen för diskussion.
Men det här är vad som verkligen gör mig förbannad.
Taron Edgerton, eller Egerton, eller nåt sånt,
han spelade Elton John och Eddie the Eagle.
Två av de fulaste jävlarna som nånsin har levt.
Han är jättesnygg, jag gillar det inte.
Han spelar fulfejs.
Hur många fula skådespelare skulle inte vilja ha den chansen?
Måste de snygga mänskorna få allt?
Charlize Theron går upp 15 kilo
och de säger bara: "Vad modigt."
Vet du vad som är modigt?
Att vara ful varje jävla dag.
Så jag är på väg mot toaletten. Jag går iväg…
Hon frågar: "Vart ska du?" Det är ingen mening att ljuga längre,
så jag sa såhär:
"Jag måste skita."
Och hon säger: "Om du skiter på en offentlig toalett
så knullar vi aldrig igen."
Jag bara...
"Det är ett bra argument, det är ett riktigt dilemma."
Så jag sa: "Okej, men skynda dig."
Så nu gör jag "jag måste skita på mig"-jogging.
Jag bara: "Kom igen.
Välj en jävla kräm. Vilken som helst, alla krämer är bra."
Hon skyndar sig inte, så jag gjorde vad varje man i ett förhållande har gjort.
Det finns några män här
som säkert gjorde det ikväll för att komma hit i tid.
Såhär skyndar man på sin fru eller flickvän.
Alla män gör det, det är vår specialare.
Vi går ut
och sätter oss i bilen.
Och vi tänker: "Det här skickar ett starkt budskap."
Jag antar att kvinnorna tänker: "Tack och lov att han satte sig i bilen."
Så jag sitter i bilen
och lutar mig såhär,
hela vägen ner,
och jag försöker andas genom det, som i en profylaxkurs.
Och jag sitter såhär
för att min teori är att om jag ligger platt såhär,
så kommer inte skiten ut lika fort
på grund av gravitationen, förstås.
Om jag sitter upprätt är det lättare för skiten att falla.
Och medan jag sitter såhär spänner jag skinkorna.
För även om skiten kommer förbi ringmuskeln,
kommer den inte förbi den ogenomträngliga barriär
som mina skinkor har skapat.
För att jag är ett jävla geni.
Så jag sitter där och ser henne genom apotekets fönster.
Och hon väljer kräm, men sen stannar hon upp.
Sen går hon och väljer en annan kräm. Jag måste skynda på det,
så jag börjar tuta.
Hon tittar ut som om hon är riktigt arg.
Hon går till disken. Jag tänker: "Bra, hon kommer."
Sen stöter hon på en vän.
Börjar prata med nån.
Så jag tänker att jag måste försöka hårdare.
Så jag vevar ner fönstret och sätter ut huvudet,
och varje gång skjutdörrarna öppnas såhär
ropar jag:
"Jag skiter på mig!
Jag skiter på mig!"
Jag glömde helt bort att jag är känd från tv.
Jag tänker inte på det regelbundet.
Så jag lutar ut genom fönstret och ropar: "Jag skiter på mig!"
Och en 14-åring på skateboard åker förbi och säger:
"Lycka till med det, Jim"
Så jag sitter och skriker att jag skiter på mig.
Till slut kommer hon ut,
hoppar in i bilen och är tydligt upprörd.
Av en bra anledning. Jag har skrikit: "Jag skiter på mig",
och tutat.
Hon sitter bredvid mig och säger: "Jag kan inte tro..."
Och jag sa: "Ingen tid att gräla!
Det här är inte en övning!"
Så jag sladdar iväg från parkeringen.
Jag susar genom trafiken, hon håller fast sig.
Krämen studsar runt.
Jag ser den gyllene fiskmåsen, jag ser McDonald's, och säger:
"Kan jag snälla skita på McDonald's?"
McDonald's är kända för sina rena toaletter.
Jag tänker inte ens sitta på sätet.
Jag ska bara sväva och spreja."
Jag fick ett fast nej.
Så jag måste fatta ett beslut.
Jag bor fem minuter bort. Hon bor tre minuter bort.
Jag tar ett beslut. Jag måste hem till henne,
det är det enda sättet.
Den här delen tar kål på mig. Jag tänker på det varje dag.
Om jag hade åkt hem till henne från början
hade vi aldrig behövt stanna för krämen.
Så vi kommer hem till henne,
kör in på uppfarten, hon har en lång uppfart.
Jag parkerar bilen, hoppar ut. Jag är redan såhär:
"Kom igen!"
Hon har nycklarna, så mitt springande gör ingen nytta.
Hon är i högklackat och gräver i väskan.
Jag bara: "Kom igen!"
Nu har hon slutat vara arg, hon tycker bara att det är kul.
Hon skrattar bara. Vi kommer till dörren.
Du vet när du verkligen behöver skita?
Det kan vara fem minuter, det kan vara fem timmar,
men det fanns en tidsrymd då du desperat behövde skita.
När du är runt fyra meter från toan...
...börjar ditt rövhål belöna sig själv...
...för alla dina ansträngningar.
Ditt arsel ropar: "Ja, vi gjorde det!
Vi gjorde det som ett lag.
Det är min favoritsak, att vi gjorde det tillsammans."
För när man kommer till toan är det alltid…
Man sätter sig aldrig och...
Nej. Hur kommer det sig att man alltid precis klarade det?
Så mycket tur har man inte. Det finns inte så många sammanträffanden i världen
som att man alltid precis klarade det.
Ditt rövhål har sin egen hjärna och en pavlovsk respons.
Hursomhelst... Jag kommer till dörren
och ropar: "Kom igen!"
Jag skriker verkligen. Hon kommer,
tar fram nycklarna, hon skrattar.
Hon ska sätta nyckeln i dörren,
hon tappar dem.
Nycklarna träffar marken
och jag skiter på mig.
Och det här är inte bara ett litet varningssprut, som:
"Det finns mer där det kom från."
Det var inte heller en full evakuering.
Det var inte en hel...
Det var så konstigt. Skiten kom ur mig
i stadig takt, bara…
Inget klämmande.
Det var flytande och fast och allt däremellan.
Och jag hade gått från att vara i panik till ett lugn…
...som kom över mig. Bara…
Och mina jeans börjar fyllas.
Och lukten av mänsklig avföring fyller omedelbart luften.
Och för första gången sätter hon fart på och skriker:
"Helvete!" Hon tar nycklarna
och jag säger: "Åh, nej då.
Ingen poäng att skynda sig längre.
Ta du din tid."
Före jag slutar ska jag dra en snabb historia.
Min mamma dog för några månader sen
och när min mamma dog... Min mamma var aldrig...
Såhär är det. Min mamma var ingen rolig kvinna.
Hon hade ingen humor, tyckte aldrig att jag var rolig.
Hon såg aldrig nåt jag gjort och sa: "Den var rolig."
Men hon stöttade mig alltid.
Och hon var den enda i mitt liv...
Jag drev med min mamma så mycket.
Jag kallade henne fetknopp. Hon var måltavla för så många skämt.
Och jag måste berömma henne. Hon klagade aldrig, inte en jävla gång.
Inte en enda gång.
Så…
Jag vill berätta en historia
där hon verkar lite häftigare.
Okej?
När jag var runt 13 och min bror var runt 17
satt vi hemma och tittade på Star Wars.
Jag var i fåtöljen, min bror satt på soffan,
vi tittade på Star Wars. Min bror Scott, som är en jävla galning,
vänder sig mot mig och säger: "Jim, hämta en cola åt mig."
Jag sa: "Hämta din egen jävla cola, jag tänker inte göra det."
Han sa: "Hämta en cola, annars pissar jag på mattan."
"Va?"
"Hämta en cola, annars pissar jag på mattan."
"Jag hämtar inte en jävla cola."
"Så du vill hellre att jag pissar på mattan?"
"Det är väl det jag säger."
Så min bror går till mitten av vardagsrummet,
ställer sig framför mig,
drar fram kuken, börjar pissa på mattan,
tittar på mig och säger:
"Jag vet inte varför
du ständigt behöver orsaka problem.
Det hade varit så lätt för dig att hämta en cola,
men nej, inte Jim, han måste vara svår."
Sen skakar han av kuken, stoppar undan den,
går tillbaka, lägger sig ner. Det här är vad som tar kål på mig.
Han hämtar ingen cola.
Så jag satt där, 40 grader varmt, ingen luftkonditionering
med en jävla urinpöl mitt i vardagsrummet
som bara ångade uppåt. Vi är nog på Jedins återkomst vid det här laget.
Min mamma kommer in,
och hon gör det som föräldrar gör när de inte har några ord.
Hon går in, bara för att se urinpölen,
och säger såhär: "Varför?
Vem skulle... Varför?"
Sen sa hon: "Varje jävla dag är det nåt nytt.
Varje dag."
Sen sa hon: "Vem gjorde det här?"
Jag ville inte hamna i trubbel, så jag sa: "Scott gjorde det."
Hon vände sig till Scott och sa: "Varför gjorde du det?"
Han sa: "Jag sa till Jim att hämta en cola,
annars pissar jag på mattan."
Och min mamma vänder sig mot mig och bara…
"Varför hämtade du inte en cola? Du vet att han är galen."
Mina damer och herrar, tack så mycket.
God natt. Jag uppskattar det verkligen.
Undertexter: Borgir Ahlström