Vilda katter är en av de mest mångsidiga grupperna av köttätare
Downloaded from YTS.MX
på planeten.
Mitt hemland Indien har fler arter än nåt annat land.
Official YIFY movies site: YTS.MX
Mitt namn är Sandesh Kadur.
Mitt mål i livet är att filma dem alla.
Det var den mest otroliga iakttagelsen av en tiger.
Men med så mycket exploatering
är Indiens vilda katter under hård press.
Jag har filmat leoparder i hundratals timmar.
Men Indien har två andra kattarter som är ännu mer mystiska.
De lever i väldigt avlägsna habitat.
Mitt land förändras snabbt.
Jag vill hitta dessa stora kattdjur i naturen innan det är för sent.
SANDESH KADUR NATIONAL GEOGRAPHIC-STIPENDIAT
I 25 år har National Geographics upptäckare Sandesh Kadur
rest till Indiens vildaste platser
och dokumenterat sitt lands enastående djurliv.
Han har blivit beryktad
för att visa några av världens skyggaste rovdjurs liv.
Hans banbrytande kamerafällor har möjliggjort
dokumentation av nästan alla indiska kattarters hemliga liv.
Leoparden var det första stora kattdjur jag såg i naturen
och jag har dragits till dem sen dess.
Deras kraft...
...energi, intelligens har gjort dem till den mest framgångsrika stora katten.
Leoparder finns från Afrikas sydspets
ända till Rysslands östra ände.
Och från Indiens mest avlägsna landskap till dess livliga städer.
Denna anpassningsbara stora katt har lärt sig leva i nästan varje miljö.
Men i Indien finns två kusiner till leoparden
som är så skygga att jag inte har filmat dem i naturen än.
En av dem är snöleoparden.
Här i Indiens nordligaste del
är snöleoparderna specialisterna på hög höjd.
Inget annat rovdjur i världen
är bättre anpassat till att leva i Himalaya,
en region så kall och ogästvänlig att den kallas "den tredje polen".
Allt hos detta kattdjur har utvecklats perfekt för dess miljö.
Breda tassar fungerar som snöskor och ger bra grepp på isig terräng.
Den kan använda sin tjocka, fluffiga svans, nästan lika lång som kroppen.
Inte bara för balans, utan även för att hålla värmen.
En djup näshåla värmer den frusna bergsluften
och deras stora lungor ser till att de får nog med syre för jakt.
Sen har vi snöleopardens avlägsna kusin:
Trädleoparden
den moderna världens äldsta kattdjur.
Denna evolutionens länk mellan stora och små kattdjur
lever i ett väldigt annorlunda habitat.
Här i nordöstra Indiens täta djungler
är trädleoparden den högsta katten.
Pälsens stora, molnaktiga mönster och kattens lilla storlek,
gör att den kan försvinna i de snåriga skogarna.
De är utmärkta på att klättra i träd
och kan röra sig bland trädtopparna utan att synas.
Tills nyligen
syntes både trädleoparden och snöleoparden så pass sällan
att de ansågs omöjliga att filma.
Men jag vill inte bara hitta dessa kattdjur.
Jag vill få de bästa fotona hittills på dem i naturen
och se till att de skyddas.
Helt galet.
Mitt äventyr började när jag reste till nordöstra Indiens avlägsna hörn
för att dokumentera trädleoparder.
Jag fann en fascination för dem i den lokala kulturen.
Men den byggdes runt enorm handel med deras kroppsdelar.
Det var smärtsamt att se.
Allt jag hittade var döda kattdjur.
Tjuvjakt var ett stort problem här.
Sandesh hade nästan gett upp hoppet om att hitta en trädleopard
men hade tur.
Jag hörde om trädleopardungar som släpptes ut i naturen
så jag skyndade mig att dokumentera processen.
Efter flera månaders sökande
fick Sandesh äntligen sitt första möte med trädleoparder.
Jag fick filma en ny kattart.
Det var helt sagolikt.
En trädleopardhona får i snitt 2-3 ungar per kull.
Deras mor är död
så de 4 veckor gamla ungarna behöver ses till dygnet runt.
Bara en handfull människor har sett vilda trädleopardungar.
Det här lilla paret hade ett team
som ville få ut dem i naturen fortast möjligt.
Ungarna väger knappt 1 kg vardera
och är oerhört viktiga för artens framtid.
Efter 7 månaders hängiven omvårdnad
är det dags för ungarna att börja leva i naturen.
Det är första gången man försöker göra det här.
Ungarnas nya inhägnad är uppe bland träden.
Då skyddas de från elefanter
och uppmuntras att vänja sig vid livet i trädtopparna.
I sitt nya hem
kan katterna lära sig färdigheterna de behöver för att överleva.
Varje stund jag tillbringar med ungarna
lär jag mig nåt nytt om trädleoparder.
Merparten av små kattdjur kan spinna.
Endast de stora kattdjuren kan ryta.
Trädleoparder är mittemellan stora och små kattdjur.
De har sina egna unika läten.
Det har gått 8 månader sen ungarna fördes till skogen.
Varje dag har de tagits på långa promenader i djungeln.
De har vant sig vid mycket av det man ser och hör i djungeln.
De är fortfarande som kattungar och har inte fällt nåt byte än.
Deras instinkter framträder långsamt.
De är väldigt förtjusta i träd och älskar att klättra på dem.
Särskilt fallna stockar som den här.
Trädleoparders korta, starka ben har unik anpassningsförmåga.
De kan rotera sina bakre vrister och klättra nedåt med huvudet före.
De kan till och med hänga från grenar i enbart baktassarna,
vilket är en fördel när de jagar i skogen.
Om några månader börjar de förhoppningsvis fälla byten
och leva som vilda katter.
Efter mer än ett år i fångenskap då de lärt sig jaga och klara sig...
...är ungarna redo att släppas ut.
Dörren till inhägnaden lämnas öppen
så att de unga trädleoparderna kan återvända till hemmet i skogen.
Jag vill komma tillbaka och filma dessa katter när de är i naturen.
Sandesh kanske aldrig hittar dessa katter igen
men han lär återvända och filma trädleoparder
som det är meningen att de ska leva: Vilda och fria.
Ett år senare hemma i Bangalore
är Sandesh upptagen med att testa ny utrustning.
Om han ska få de bilder han vill ha behöver han fler ögon i djungeln.
Så han har byggt en uppsättning kamerafällor
som utlöses och kan dokumentera livet i skogen.
Men då får han chockerande nyheter.
Ofattbart. Jag har fått förfärliga bilder från nordöstra Indien.
Två trädleoparder har dödats av tjuvjägare.
Om jag inte åker dit nu
förlorar jag kanske min chans att dokumentera dem i naturen.
Naturfotografen Sandesh Kadur
hörde nyligen att två trädleoparder har dödats i nordöstra Indien.
Det är inte det området där mina katter släpptes ut.
Men det skulle ha kunnat vara mitt par.
Jag måste tillbaka till djungeln
och dokumentera trädleoparder i naturen innan det är för sent.
Det här har blivit Sandeshs viktigaste uppdrag.
Om han kan fotografera trädleoparder i naturen
kan han försöka driva igenom bättre viltvård i nordöstra Indien.
Indien har alltid varit berömt för sina tigrar
men i landets nordöstra del är det trädleoparden,
trädtopparnas tiger, som är djungelns konung.
Om ingen känner till dem, hur kan de bry sig om dem?
Efter två dagars resa är han där trädleoparderna lever.
Nu måste han bara besluta var kamerafällorna ska placeras.
Om nån vet var jag kan fotografera en trädleopard
så är det naturbiologen Priya Singh.
Hon har studerat vilda katter i den här delen av Indien
och är villig att dela sin kunskap.
Det här är en av världens bästa platser för trädleoparder.
Se på det där.
Han kommer ända fram till kameran. Längs den här trädstammen.
Hur kom det sig att du valde det här stället?
Om de rör sig på marken föredrar de öppna stigar som dessa.
Jag såg klösmärken där borta.
Men vi har väldigt lite information om trädleoparder
och vilka områden de föredrar.
De tillbringar mycket tid i träd
men det är svårt att hitta ställen i träden för kamerafällor.
Hur stor chans har jag att se och filma en trädleopard här?
Jag var här i 4 månader och var i skogen 5 dagar varje vecka
utan att se en.
Vi sätter i gång och riggar några kamerafällor.
De flesta katter gillar att gå längs dessa öppna stigar.
Jag hoppas att den här kamerafällan funkar.
Två veckor senare återvänder Sandesh till djungeln för att kolla fällorna
och hittar ett skäl att vara optimistisk.
Det här är det närmaste vi har varit en trädleopard.
Färsk spillning, förmodligen inte äldre än 24 timmar.
Vi närmar oss. Nu ska vi se vart han gick sen.
Sandeshs erfarenhet som spårare leder honom mot kattens spår.
Nej, den verkar ha följt åsen uppåt.
Se här.
Det är den här sortens spår och tecken vi letar efter.
Klösmärket tyder på
att en av katterna har gått längs den här stigen.
När de följer stigen hittar de nåt oväntat.
Det luktar starkt av nåt dött.
Vi ska se om vi hittar kadavret.
Det är en muntjak. Merparten har ätits upp.
Jag vet inte om den fälldes av en trädleopard.
Men om det finns en trädleopard i området lär den komma tillbaka.
Den här möjligheten är för bra för Sandesh att missa.
På natten upptäcker hans kamera äntligen nånting.
Men det är inte en trädleopard.
Indiska vildhundar jagar i flock
och är bland de mest framgångsrika rovdjuren i dessa skogar.
Sandeshs kameror har upptäckt många olika arter
både på dagen och natten.
Däribland en malajbjörn, som sällan syns till.
Och den gåtfulla marmorkatten.
En marmorkatt väger ca 5 kg och ser ut som en liten trädleopard
men väger hälften så mycket.
Kamerorna fångar även en binturong, en liten köttätare man sällan ser
som går som en björn och beter sig som en katt.
Jösses. Fantastiska bilder
på en ekorre som hoppar tvärsöver stigen.
Hela vägen. Ett vackert hopp.
Men trots blandningen av potentiella bytesdjur
har han ännu inte lyckats filma en trädleopard.
Jag hoppas att de kommer till kamerafällan.
Då skulle jag bli väldigt glad.
Men hittills ingenting.
Teamet fortsätter uppför berget
men inser inte att de närmar sig det farligaste rovdjuret av alla.
Tjuvjägare.
Naturfotografen Sandesh och hans team
har precis skrämt bort tjuvjägare i skogen.
Han ringer skogsmyndigheten för att anmäla dem.
Vi har precis hittat vår kamera.
De slängde den medan de sprang.
Det fattas fortfarande två SD-kort med innehåll.
De har ett gevär med sig.
Vi väntar på skogvaktarna.
När de kollar innehållet på kamerans kort upptäcker de nåt chockerande.
Tjuvjägarna försökte stjäla kamerorna
och försökte dölja bevis genom att ta ut minneskorten.
Nu har vi fått veta att de har dödat en apa.
I sin hast att fly tappade tjuvjägarna en väska.
Innehållet avslöjar hur de opererade.
Lokalt tillverkade kulor. De var här för att försöka jaga.
Trots att jakt är förbjudet i Indien är tjuvjakt ett stort problem här.
I nordöstra Indiens täta djungler
lever några av de mest sällsynta primaterna
däribland mösslangur.
Men när han kommer ner till basen får han nyheter.
Tjuvjägarna har fångats.
Riskerna de tog visar
att det ännu finns efterfrågan på olagliga delar av djur.
Först senare inser jag vilken tur trädleoparden hade.
På morgonen aktiverade en ung hane kameran.
Knappt en timme senare gick tjuvjägarna samma stig.
Det finns färre än 10 000 trädleoparder i naturen
så det är viktigt att skydda områdena där de lever.
Med en vecka kvar innan han måste resa hem
går Sandesh djupare in i djungeln
för att hitta stigar som inte ens de mest beslutsamma tjuvjägare går på.
Dags att se om kamerorna har fångat nåt.
Jag håller tummarna.
Herregud! Titta!
Ofattbart.
Precis det vi väntat på. En trädleopard i ett träd.
Den var på den här grenen. Kom fram och försvann igen.
Efter flera månaders arbete
har Sandesh Kadur slutfört ett uppdrag han haft hela livet.
Varenda noggrant placerad kamerafälla
har fått detaljerade bilder på trädleoparder i naturen.
Bilderna kan hjälpa till att bevisa hur viktigt landskapet är
för att dessa kattdjur ska överleva.
Förhoppningsvis får trädleoparderna det skydd de förtjänar.
När han äntligen har lyckats
är det dags för Sandesh att leta efter sin sista leopard.
Bergens gråa spöke.
Snöleoparden.
Förhållandena sätter hans metoder på prov.
Varför måste snöleoparder leva i ett så galet habitat?
National Geographics upptäckare Sandesh Kadur har lyckats filma
Indiens minsta och mest sällan skådade stora kattdjur:
Trädleoparden.
NORDÖSTRA INDIEN
Nu reser han över 1 600 km åt nordväst till Himalaya
för att spåra snöleoparden
det stora rovdjur som lever på högst höjd.
Det kan finnas så få som 4 000 snöleoparder kvar i naturen.
De lever bara i kalla, högt belägna regioner.
Men när klimatet förändras,
förändras deras hem bland bergen snabbare än andra platser på jorden.
Med varmare somrar och mindre snöfall
vill jag ta reda på exakt hur dessa högt levande kattdjur klarar sig.
Men hans vänner på skogsmyndigheten har brådskande nyheter.
Viltvårdaren har precis rapporterat om en allvarligt skadad snöleopard.
Dessa kattdjur jagar i en av jordens svåraste miljöer.
Varje dag sätts deras färdigheter på prov.
De ger sig på mindre byten som murmeldjur.
Men de föredrar större måltider som stenbock, urial och blåfår.
En av dessa bergsgetter mättar en snöleopard i över en vecka.
Men de är viga, alerta och väldigt svåra att fånga.
Att halka i denna oförsonliga terräng kan innebära döden.
Men den här katten har tur.
Bybor hittade den vid foten av en klippa. Vid liv, men knappt.
Skogsmyndigheten skyndar för att kunna ge
den brådskande vård som katten behöver.
En ung hane har hittats nära byn Likhsay.
Han kan ha slagits om revir. Han har en skada i ansiktet.
Vi har röntgat och ser inga tecken på benbrott.
Men snöleoparden är mycket svag.
Veterinärerna ger leoparden vätska och gör det bekvämt för den.
Med lite vård släpper förhoppningsvis snöleopardens chock.
Då kan vi släppa honom i naturen.
Han trodde inte att första mötet med en snöleopard skulle bli så intimt.
Han kom att förstå hur detta rovdjur hanterar
ett hot som alla djur här står inför.
Himalaya blir varmare än det globala genomsnittet.
Två av tre av dess glaciärer kan försvinna innan århundradet är slut.
Sandesh vill dokumentera
vad dessa förändringar innebär för kattdjuren som har utvecklats här.
För att hitta dessa katter får han hjälp av ortsbor
som är bättre bekanta med dessa berg än nån annan.
Norbu, vår främsta man här, har organiserat våra spårare
som går ut varje dag, spanar på bergssidan,
håller koll på det som händer och meddelar om de ser snöleoparder.
Men innan jag ger mig av vill jag träffa en av byns äldste.
I buddhistisk kultur
förs historier om olika varelser vidare genom generationerna.
Jag lär mig att ortsborna här kallar snöleoparden "shan".
Jag måste få hans välsignelse och kunskap för att kunna möta shan.
Han berättade nyss att de hörde shans rop för några dagar sen
i dalen bakom oss.
Nästa morgon får Sandesh nyheten han har väntat på.
Vi har fått höra om en snöleopard med två ungar uppe på åsen.
Vi ska skynda oss dit. Jag håller tummarna för att de är kvar.
Naturfotografen Sandesh fick nyss höra
att en snöleopardhona med två ungar har synts till i dalen.
När vi hör sånt
kan vi inte riskera att missa tillfället.
Vi måste passa på när nån har sett en snöleopard.
Han har fått lön för mödan.
En mor med två ungar. De vilar högt uppe på den kullen.
Jag känner mig otroligt tursam som får se tre snöleoparder
redan andra dagen. Det är en bra början.
Ungarna föds blinda och hjälplösa men växer fort.
Vid tre månaders ålder börjar de följa sina mödrar.
De här två stannar hos sin mor i nästan två år
och lär sig överleva i dessa oförsonliga berg.
Hon har precis rest sig och går upp längs den åsen.
Det är otroligt långt.
Vi har haft ganska stor tur som har sett snöleoparder
men det har varit nästan omöjligt att få en närbild,
även med 1 000 mm lins.
Så det enda sättet för oss att få närbilder på dem är...
...att rigga fjärrstyrda kameror.
Norbu växte upp bland dessa berg och utvecklade ett sinne
för att uppfatta deras rörelser i den klippiga terrängen.
Sandesh förlitar sig på denna viktiga kunskap om hur de rör sig.
Snöleoparder färdas främst vid gryning och skymning.
De kan hoppa upp till 15 m i ett enda språng
och kan ta sig till de flesta platser.
Även bland dessa klippblock.
Men för att kommunicera med andra snöleoparder
använder de klösmärken och doftmarkerar stenar.
Norbu har lärt sig hitta detta.
Med denna information riggar Sandesh sina kameror runt bergen.
Några dagar senare får han ett överraskande samtal.
En snöleopard har gett sig på byns boskap.
Såvitt byns invånare kan minnas
har en snöleopard aldrig gått in i en ladugård och dödat boskap.
De ser varifrån snöleoparden har gått in i ladugården.
Det finns rester av...
...snöleopardens päls på törnbusken.
För att hindra snöleoparder har de en rad med törnbuskar
men snöleoparden hittade en svaghet i försvaret,
kom raka vägen in och attackerade kalven precis här.
Det var en strid mellan kalvens mor och snöleoparden,
och det finns blodfläckar här borta.
Men medan det pågick
lyckades snöleoparden döda kalven och försvann sen.
När jag frågade Namgail om han var arg sa han: "Det var en tidsfråga."
"Man kan inte göra nåt åt det."
Snöleoparder förtär sina byten under flera dagar.
Så den här katten lär återvända.
Det ger Sandesh en perfekt chans att dokumentera katten vid ett byte.
Jag sitter här i ett skydd på 4 300 m höjd.
Jag har tre par termounderkläder, huvudbonad, handskar,
flera par strumpor och det är ändå iskallt.
Jag önskar att jag var lika anpassad till kylan som snöleoparden.
Den har tjockast päls av alla stora kattdjur.
Tassarna har isolering. Den har päls mellan trampdynorna.
Efter många timmar kommer ett rovdjur så småningom till bytet
men inte det som Sandesh väntade sig.
Rödräv är världens mest vitt spridda hundart
och finns över norra halvklotet.
Likt leoparder är de intelligenta och mycket anpassningsbara.
De avstår aldrig en gratis måltid.
Men i dessa berg måste de vara alerta.
När skymningen nalkas dyker ett ännu större hunddjur upp.
Varg är ett annat topprovdjur här i Himalaya.
Jag vet inte hur snöleoparden klarar sig med en varg i området.
Den kan nog inte försvara sig.
Men under natten upptäcker Sandeshs kameror nånting
som sällan har setts förr.
Efter att ha bevakat en ko dödad av en snöleopard...
...har Sandeshs kamerafällor filmat ett beteende som sällan har setts.
En snöleopard jagar bort en varg.
I den uråldriga konflikten mellan katter och hundar
är det tydligt att snöleoparden vinner striden, åtminstone i natt.
Bybornas generositet innebär
att snöleoparden får tillräckligt mycket mat i över en vecka.
En snöleopard vilar på klippan.
Han kommer ner till bytet.
Det här är otroligt. Precis det jag alltid har velat se.
Mitt skydd är knappt 60 m från en vild snöleopard.
Jag har äntligen chansen
att se ett av Indiens spöklika kattdjur på nära håll.
I naturen blir snöleoparder i genomsnitt 12 år gamla.
Jag antar att när de blir äldre
måste de ta risker för att fälla ett byte, liksom andra stora kattdjur.
Jag vet inte vad som drev denna snöleopard till att döda en ko.
Den kanske var hungrig, skadad eller bara opportunistisk.
Jag hoppas att den stigande värmen inte driver dessa magnifika djur...
...till mer kontakt med människor.
För att förstå helheten
hämtar Sandesh sina kamerafällor för att se vad de visar.
I två månader
har de fångat en intim bild av Himalayas naturliv.
Sandeshs skickligt placerade kameror
gjorde att han kunde dokumentera enastående bilder på snöleoparder.
Han är förvånad att se
att de regelbundet använder samma stigar som människor och boskap.
Det syns att deras domäner överlappar ofta.
Trots det vet han att i detta område
har ortsbor sällan några problem med att leva bredvid dessa kattdjur.
Innan han ger sig av har han en sista vän att besöka.
Den räddade snöleoparden som låg skadad vid foten av klippan.
Hans fans gav honom namnet Likki, snöleoparden från byn Likhsay.
Hans huvudskada var nästan dödlig.
Rask hjälp av ortsborna och viktig veterinärvård räddade kattens liv.
Nu är Likki pigg igen och redo att släppas ut i naturen.
Skogsmyndigheten kör honom till platsen där han räddades.
Han är äntligen hemma
efter två månaders intensivvård hos skogsmyndigheten.
Trots att dessa katter påverkar människors försörjning
räddades snöleopardens liv av människor.
Det här är utmaningen med att skydda vilda katter
i ett land med över 1,3 miljard människor.
Det jag har sett på min resa när jag utforskat Indiens leoparder...
...visar att vi behöver tolerans och respekt...
...för att leva med dessa stora katter.
Människor glömmer det de inte ser.
Mitt jobb är att fotografera dessa katter och påminna människor
att dessa skygga katter existerar och måste skyddas.
Genom att göra det hoppas jag att dessa mystiska leoparder
fortsätter ströva på dessa sista vilda platser.
Översättning av Andreas Besmanoff