Ville katter er en av de mest mangfoldige rovdyrgruppene
Downloaded from YTS.MX
på jorda.
Mitt hjemland India har flere arter enn noe annet land.
Official YIFY movies site: YTS.MX
Jeg heter Sandesh Kadur.
Mitt mål i livet er å filme dem alle.
Et utrolig glimt av en tiger.
Men så mye byutvikling
er Indias ville kattedyr under alvorlig press.
Jeg har filmet leoparder i hundrevis av timer.
Men India har to andre kattedyr som er enda mer mystiske.
De kunne ikke levd i et mer avsidesliggende område.
Mitt hjemland er under rask endring,
og jeg vil finne de store kattedyrene før det er for sent.
I 25 har National Geographics oppdager Sandesh Kadur
reist til Indias villeste områder
for å dokumentere hjemlandets utrolig dyreliv.
Han har fått ry på seg
for avsløre livet til noen av verdens skyeste rovdyr.
Hans nyskapende kamerafeller lar ham
dokumentere livet til nesten alle Indias katteraser.
Leoparden var det første store kattedyret jeg så i naturen.
Jeg har vært fascinert av dem siden.
Kraften deres...
...energien og intelligens gjør dem til verdens mest utbredte katterase.
Leoparder finner man fra sør i Afrika til øst i Russland.
Og fra Indias øde landskap til landets travleste byer.
Katten er tilpasningsdyktig og kan leve i nesten alle omgivelser.
Men India har to mystiske søskenbarn av leoparden,
som er så sky at jeg ennå ikke har filmet dem i naturen.
Et av dem er snøleoparden.
I Nord-India er snøleopardene spesialister på å leve i høyden.
Ikke noe annet rovdyr
er bedre tilpasset livet i Himalaya,
en region så kald og ugjestmild at den kalles "den tredje polen".
Katten har utviklet seg for å passe perfekt inn i disse omgivelsene.
Store poter fungerer som truger og gir dem godt grep i isete terreng.
Den bruker den tykke halen, som er nesten like lang som kroppen,
ikke bare til balanse, men også for å holde varmen.
Et dypt hulrom ved nesen varmer den kalde luften.
De store lungene sørger for nok oksygen til å jakte.
Så har vi snøleopardens fjerne slektning,
treleoparden, det eldste kattedyret i vår katteverden.
Dette leddet i evolusjonen mellom store og små katter
bor i et svært annerledes habitat.
Her i den tette jungelen i Nordøst-India
er treleoparden den mektigste av kattedyrene.
Det skylignende mønsteret og den lille størrelsen
gjør at de forsvinner i den tette skogen.
De utrolige klatreegenskapene gjør
at de kan ferdes i tretoppene uten å oppdages.
Inntil nylig ble treleoparden og snøleoparden så sjelden sett
at det ble ansett som umulig å filme dem.
Jeg vil ikke bare finne kattedyrene.
Jeg vil ta de beste bildene man har sett av dem i naturen
og sørge for at de beskyttes.
Dette er helt sprøtt.
Eventyret startet da jeg reiste til fjerne strøk i Nordøst-India
for å dokumentere treleoparder.
Jeg fant en fascinasjon for dem i den lokale kulturen.
Men det dreide seg om handel med deres ulike kroppsdeler.
Det var vondt å se.
Det eneste jeg fant, var døde katter.
Tjuvjakt var et stort problem.
Da Sandesh nesten hadde gitt opp å finne en vill treleopard,
hadde han hellet med seg.
Jeg hørte om treleopardunger som skulle settes ut i naturen igjen,
og skyndte meg for å dokumentere det.
Etter måneder med leting
fikk Sandesh endelig sitt første møte med treleoparder.
Med tanke på å filme en ny katteart
var dette den hellige gral.
En treleopardhunn får vanligvis kull med to-tre unger.
Når moren er borte,
trenger de fire uker gamle ungene pleie døgnet rundt.
Bare en håndfull mennesker har sett ville treleopardunger.
Dette lille paret hadde et team som jobbet for
å få dem ut i naturen så fort som mulig.
Disse ungene, som bare veier en kilo hver,
er livsviktige for artens fremtid.
Etter sju måneder med omsorg
er ungene klare til å begynne livet i det fri.
Dette er noe som aldri er prøvd før.
Ungenes nye hus er oppe i trærne,
slik at de har et gjemmested fra elefantene,
og som gjør at de venner seg til et liv i tretoppene.
I sitt nye hjem
kan kattene lære ferdighetene de vil trenge i naturen.
For hver stund jeg er med ungene, lærer jeg noe nytt om treleoparder.
De fleste små katter kan male.
Men bare store katter kan brøle.
Treleoparder ligger midt mellom store og små katter.
De har sine egne lyder.
Det er åtte måneder siden ungene kom hit.
Hver dag blir de tatt med på lange turer i jungelen.
De er blitt vant til naturen og lydene i jungelen.
De er kattunger ennå.
De har ikke begynt å drepe ennå.
Instinktene kommer sakte frem.
De elsker å klatre i trærne.
Særlig på trestammer, som denne.
Treleopardens korte, kraftige bein har en unik egenskap.
De kan rotere bakanklene og klatre ned trær med hodet først.
De kan henge fra greiner etter bakbeina.
Derfor ligger de en fot foran når de jakter i skogen.
Forhåpentlig vil de om få måneder drepe byttedyr
og leve som ville katter.
Etter over et år i fangenskap,
hvor de har lært å jakte og forsvare seg,
er ungene klare til å bli sluppet fri.
Døren til innhegningen blir åpnet,
slik at ungene kan vende tilbake til sitt hjem i skogen.
Jeg skulle gjerne filmet kattene når de er tilbake i naturen.
Sandesh finner kanskje aldri kattene igjen,
men vet han vil komme tilbake og filme dem slik de var ment å leve:
Ville og fri.
Et år senere, hjemme i Bangalore,
tester Sandesh noe nytt utstyr.
Skal han få bildene han ønsker, trenger han flere øyne i jungelen.
Han har designet kamerafeller
som når de utløses, skal filme livet i skogen.
Men så får han en sjokkerende beskjed.
Jeg kan ikke tro det. Jeg har fått fryktelige bilder fra Nordøst-India.
To treleoparder er drept av krypskyttere.
Drar jeg dit ikke nå,
får jeg kanskje aldri sjansen til å filme dem i det fri.
Naturfotograf Sandesh Kadur
har nettopp hørt at to treleoparder er drept i Nordøst-India.
Det er ikke området hvor mine katter ble sluppet fri.
Men det kunne like gjerne ha vært dem.
Jeg må tilbake til jungelen
og dokumentere treleoparder i det fri før det er for sent.
Dette har blitt Sandeshs viktigste oppdrag.
Hvis han kan fotografere dem i det fri,
kan han argumentere for større fredningstiltak i Nordøst-India.
India har alltid vært kjent for tigre,
men nordøst i landet er treleoparden,
tretoppenes tiger, som er kongen av jungelen.
Hvis ingen vet om dem, hvordan kan de bry seg om dem?
Etter to dagers reise er han i treleopardenes rike.
Nå må han bare avgjøre hvor han skal sette kamerafellene.
Er det noen som vet hvor jeg kan fotografere en treleopard,
er det biolog Priya Singh.
Hun har studert ville katter i denne delen av India,
og vil dele av sin kunnskap.
Dette er nok det beste stedet i verden å se treleoparder.
Wow. Se på det.
Den kommer rett bort til kameraet, på denne trestammen her.
Hvordan valgte du dette stedet til kamerafellen?
Når de beveger seg på skogbunnen, foretrekker de åpne stier.
Jeg så kloremerker der nede.
Men vi har lite informasjon om treleoparder
og hvilke områder de går gjennom.
De tilbringer mye tid i trærne,
men det er vanskelig å finne et sted i trærne til kamerafellene.
Hva er oddsen for å se og filme en treleopard her?
Jeg tilbrakte fire måneder her, fem dager i uka,
og jeg så aldri en.
La oss sette opp kamerafellene.
De fleste kattedyr liker å gå på åpne stier.
Jeg håper kamerafellen gjør jobben for meg.
To uker senere drar Sandesh tilbake for å sjekke fellene.
Han har grunn til å bli optimistisk.
Dette er det nærmeste vi har vært en treleopard.
Fersk avføring, trolig ikke mer enn et døgn gammel.
Vi er på sporet. La oss se hvor han gikk etterpå.
Sandeshs erfaring som sporfinner fører ham på sporet av katten.
Det ser ut til at den fulgte ryggen oppover.
Se hva vi har her.
Dette er tegnene vi er på jakt etter.
Skrapemerkene indikerer
at en av kattene gikk på denne stien.
Han følger stien og finner noe uventet.
Det lukter sterkt av noe dødt.
Vi skal se om vi kan finne kadaveret.
Det er en muntjak. Mesteparten av den er spist.
Jeg vet ikke om en treleopard drepte den.
Men hvis det er en treleopard her, vil den trolig vende tilbake.
Sandesh kan ikke gå glipp av denne muligheten.
Om natten fanger endelig kameraet opp noe.
Men det er ingen treleopard.
Indiske villhunder jager i flokk
og er blant de mest vellykkede rovdyrene i skogen.
Sandesh har filmet mange ulike arter,
både dag og natt,
deriblant en sky malayabjørn.
Og den gåtefulle marmorkatten.
Marmorkatten veier rundt fem kilo og ser ut som en minitreleopard,
men veier halvparten så mye.
Kameraet filmer også en mårbjørn, et lite rovdyr man sjelden ser,
som går som en bjørn og oppfører seg som en katt.
Du store. Et utrolig bilde
av et pallas-ekorn som hopper over stien.
For et flott hopp.
Men til tross for flere ulike pattedyr,
har han ennå ikke filmet en treleopard.
Jeg håper bare de utløser kamerafellen.
Da ville jeg blitt glad.
Men så langt har jeg ingenting.
Da teamet fortsetter opp fjellet,
vet de ikke at de snart skal møte det farligste rovdyret av dem alle.
Krypskyttere.
Naturfotograf Sandesh og teamet
har nettopp skremt vekk krypskyttere i skogen.
Han ringer og anmelder dem.
Vi fant kikkerten her.
De kastet det her da de løp.
Vi mangler to SD-kort med innhold.
De har én rifle med seg.
Vi venter til skogvokterne kommer.
Da han sjekker bildene på kameraet ser han noe sjokkerende.
Ikke bare stjal de kameraene våre,
de prøvde å skjule bevis ved å fjerne minnekortene.
Nå ser vi at de faktisk har drept en ape.
I hastverket med å komme seg unna mistet de en veske.
Innholdet avslører hva de drev med.
Lokalproduserte kuler. De var her for å jakte.
Til tross for at jakt er forbudt i India, er tjuvjakt et stort problem.
Den tette jungelen i Nordøst-India
er hjem til svært sjeldne primater,
deriblant luelanguren.
Da han kommer til landsbyen, hører han siste nytt.
Krypskytterne er pågrepet.
Risikoen de tok viser
at det fortsatt er et marked for ulovlige dyrearter.
Det er først senere jeg oppdager hvor heldig treleoparden har vært.
På morgenen utløste en ung hann kameraet.
Under en time senere gikk krypskytterne på samme sti.
Det er færre enn 10 000 treleoparder igjen i det fri,
så det er avgjørende at områdene de bor i, blir beskyttet.
Det er under en uke til han må dra,
så Sandesh går dypere i jungelen
for å fine stier som ikke engang krypskytterne oppsøker.
Det er på tide å se om kameraene har fanget noe.
Kryss fingrene.
Se på det!
Jeg kan ikke tro det.
Det er bilde vi har ventet på. En treleopard på et tre.
Den var her, på denne greina. Den kom opp og gikk dit.
Etter månedsvis med arbeid
har Sandesh Kadur oppnådd en livslang drøm.
Alle de nøye plasserte kamerafellene
har detaljerte fotografier av treleoparder i det fri.
Bildene kan bevise hvor viktig landskapet er
for at de utrolige kattene skal overleve.
Forhåpentlig kan treleopardene få den beskyttelsen de fortjener.
Katta er endelig i sekken,
så Sandesh begynner letingen etter den siste leoparden.
Fjellenes grå skygge.
Snøleoparden.
Forholdene vil bli en utfordring for metodene hans.
Hvorfor må snøleopardene bo på et så sinnssykt sted?
Sandesh Kadur fra National Geographic har tatt utrolige bilder
av Indias minste og sjeldnest observerte katt:
Treleoparden.
Nå reiser han over 1600 km nordvestover til Himalaya
for å spore opp snøleoparden,
det rovdyret i verden som lever høyest over havet.
Noen estimater tilsier at det kan være så få som 4000 igjen.
De lever bare i kalde, høytliggende regioner.
Men når klimaet endres,
endrer fjellområdene seg raskere enn de fleste steder på jorda.
Med varmere somre og mindre snø
vil jeg finne ut hvordan disse høylands-kattedyrene klarer seg.
Men vennene i skogsavdelingen har viktige nyheter.
De har fått inn varsel om en kritisk skadet snøleopard.
De jakter i et av de tøffeste områdene i verden.
Evnene blir satt på prøve hver dag.
De jakter små byttedyr som murmeldyr.
Men de foretrekker større dyr, som alpesteinbukk, urial og bharal-geit.
En slik geit blir mat i over en uke.
Men de er spenstige, på vakt og vanskelige å fange.
Ett feiltrinn i dette ugjestmilde terrenget kan bety døden.
Men dette dyret er heldig.
Landsbyboere fant den ved foten av et fjell, så vidt i live.
De frakter den til veterinær, så den kan få behandlingen den trenger.
Vi har en ung snøleopardhann som ble funnet nær Likhsay.
Han kan ha slåss om territorium. Han har en skade i ansiktet.
Vi har tatt røntgenbilder. Det er ingen tegn til brudd.
Men snøleoparden er veldig svak.
Veterinæren gir den væske og tar seg av den.
Med litt omsorg vil den forhåpentlig våkne fra sjokktilstanden.
Da kan vi slippe den fri igjen.
Sandesh hadde ikke ventet at første møtet med en snøleopard
skulle bli så nært.
Han innså hvordan rovdyret takler
trusselen mot alt dyreliv her.
Himalaya varmes raskere opp enn det globale gjennomsnittet.
To tredeler av isbreene kan forsvinne i løpet av århundret.
Sandesh vil dokumentere
hva disse endringene betyr for kattedyrene som lever her.
For å finne dem får han hjelp av de lokale,
som kjenner fjellene bedre enn noen.
Norbu, hjelperen vår, har organisert sporfinnere
som skal lete i fjellene hver dag,
og holde øye med alt og rapportere det hvis de ser snøleoparder.
Men før jeg drar, vil jeg møte en av landsbyens eldre.
I buddhistisk kultur
gjenfortelles historier om ulike skapninger i generasjoner.
Jeg får vite at innbyggerne her kaller snøleoparden "shan."
Jeg må få hans velsignelse og kunnskap for å møte en shan.
Han sier de hørte brøl fra en shan for noen dager siden,
i dalen like bak oss.
Neste morgen får Sandesh beskjeden han har ventet på.
Det skal være en snøleopard med to unger på fjellet.
Vi drar dit nå og håper de er der ennå.
Naturfotograf Sandesh fikk nettopp beskjed om
at en snøleopardhunn med to unger er observert i dalen.
Slik informasjon
kan vi ikke ignorere.
Vi må snu hver stein,
særlig hvis noen har sett en snøleopard.
Utholdenheten hans gir resultater.
En mor og to unger hviler høyt oppe i åsen.
Jeg føler meg utrolig heldig som ser tre stykker
på vår andre dag. Det er en god start.
Snøleopardungene blir født blinde og hjelpeløse, men vokser fort.
Når de er tre måneder, begynner de å følge moren.
Disse to vil bli hos moren i nesten to år,
og lærer hvordan man overlever i de ugjestmilde fjellene.
Hun er på vei opp på fjellryggen.
Det er veldig langt.
Vi var heldige som fikk se snøleoparder,
men det var nesten umulig å få et nærbilde,
selv med en linse på 1000 mm.
Den eneste måten vi kan få nærbilder av snøleoparder på,
er ved å sette opp kameraer.
Norbu er vokst opp i fjellene og har en egen evne
til å få øye på bevegelsene deres i fjellandskapet.
Sandesh trenger hans kunnskap om kattenes bevegelser.
Snøleoparder flytter seg helst ved soloppgang og -nedgang.
De kan hoppe 15 meter i ett sprang,
så det er få steder de ikke kan nå.
Selv blant disse steinene.
For å kommunisere med andre snøleoparder
bruker kloremerker og duftsteiner.
Norbu har lært å finne dette.
Basert på denne informasjonen setter Sandesh opp kameraene.
Noen få dager senere får han en oppringning.
En snøleopard har angrepet noen husdyr.
Innbyggerne i landsbyen kan ikke huske
at en snøleopard noen gang har drept husdyr før.
De har funnet stedet hvor snøleoparden kom seg inn.
Det er fremdeles rester av...
...pels fra snøleoparden på tornebusken.
For å holde snøleopardene ute bruker de tornebusker.
Men snøleoparden fant et åpent felt,
gikk rett inn og angrep kalven.
Det ble en kamp mellom moren og snøleoparden.
Det er blodflekker her borte.
Men i løpet av kampen
klarte snøleoparden å drepe kalven, for så å stikke.
Jeg spør Namgail om han er sint.
Han sa at det kom til å skje før eller siden.
Det er ikke noe å gjøre med det.
Snøleoparder spiser byttet over flere dager.
Så katten vil trolig vende tilbake.
Det gir Sandesh en mulighet til å filme katten.
Jeg sitter her og gjemmer meg på 4200 moh.
Jeg har på tre lag med klær, lue, hansker,
flere par sokker, og likevel fryser jeg.
Skulle ønske jeg var tilpasset kulden, som snøleoparden.
Den har den tetteste pelsen av alle kattedyrene.
Potene er isolert, den har pels mellom tredeputene.
Etter mange timer kommer endelig et rovdyr,
men ikke det Sandesh ventet på.
Rødreven er verdens mest utbredte hundeart,
på hele den nordlige halvkule.
Som leopardene er de intelligente og tilpasningsdyktige.
De sier aldri nei til et gratis måltid.
Men i disse fjellene må de være på vakt.
Det blir mørkt, og et større hunndyr dukker opp.
Gråulven er et annet topprovdyr i Himalaya.
Jeg vet ikke hvordan en snøleopard takler en ulv.
Jeg tviler på at den klarer å forsvare seg.
I løpet av natta fanger kameraet opp noe
man knapt har sett før.
Kameraet er plassert ved en ku drept av en snøleopard.
Nå har nattkameraet filmet en sjelden episode:
En snøleopard som jager bort en ulv.
I den gamle konflikten mellom hund og katt
er det snøleoparden som vinner kampen i natt.
Landsbyboernes sjenerøsitet betyr
at snøleoparden har mat i over en uke.
Det hviler en snøleopard på fjellet.
Den kommer ned til byttet.
Helt utrolig. Dette har jeg drømt om.
Jeg er knapt 60 meter fra en vill snøleopard.
Endelig har jeg sjansen
til å se et av Indias sky kattedyr på nært hold.
I naturen blir snøleoparder rundt tolv år gamle.
Jeg antar at når de blir eldre,
må de, som andre store kattedyr, ta flere risikoer for å skaffe mat.
Jeg vet ikke hva som drev den til å drepe en ku.
Om den var sulten, skadet, eller bare opportunistisk.
Men jeg håper oppvarmingen av fjellene ikke driver dyrene
til nærmere kontakt med mennesker.
For å forstå det store bildet
henter Sandesh kamerafellene fra andre siden av fjellet
for å se hva de avslører.
I to måneder
har de filmet et ellers skjult innblikk i livet i Himalaya.
Sandeshs nøye plasserte kamerafeller
har dokumentert utrolige bilder av snøleoparder.
Han overraskes over at de bruker samme stier som folk og husdyr.
Det viser hvor ofte territoriene deres overlapper.
Til tross for det har innbyggerne i området
sjelden problemer med å leve så nært de sky kattedyrene.
Før han drar vil han besøke en gammel venn.
Snøleoparden de fant skadet ved foten av fjellet.
Fansen har gitt ham navnet Likki,
Snøleoparden fra landsbyen Likhsay.
Den fikk en alvorlig hodeskade,
men med hjelp fra innbyggerne og veterinærer overlevde den.
Nå er Likki frisk og klar til å slippes fri igjen.
Skogvokterne kjører ham dit han ble reddet.
Han er endelig hjemme
etter to måneder med pleie hos skogvokterne.
Selv om kattene er en trussel mot levebrødet,
ble denne snøleoparden reddet av mennesker.
Det er utfordringen ved å beskytte ville kattedyr
i et land med over 1,3 mrd. mennesker.
Det jeg har sett mens jeg forsket på Indias sky leoparder...
...viser at vi trenger toleranse og respekt
for å leve sammen med de store kattedyrene.
Folk glemmer det de ikke ser.
Min jobb er å fotografere kattedyrene og minne folk på
at de sky kattedyrene eksisterer og må beskyttes.
Gjennom det arbeidet håper jeg de mystiske leopardene
kan streife fritt i de siste ville naturområdene.
Tekst: Embla Bjoernerem