Vilde katte
Downloaded from YTS.MX
er en af de mest alsidige grupper af rovdyr i verden,
og mit hjemland, Indien, har flere arter end noget andet land.
Official YIFY movies site: YTS.MX
Jeg hedder Sandesh Kadur.
Det er mit mål at filme dem alle sammen.
Det var et utroligt møde med en tiger.
Men der bliver bygget meget,
så Indiens vilde kattedyr er under stort pres.
Jeg har filmet leoparder i timevis.
Men Indien har to arter, der er endnu mere gådefulde.
De kunne ikke leve mere afsides.
Mit land ændrer sig hurtigt,
og jeg vil finde de store katte i naturen, før det er for sent.
I 25 år er National Geographics udforsker Sandesh Kadur
rejst til Indiens vildeste egne
for at dokumentere sit lands utrolige dyreliv.
Han har fået ry for
at vise nogle af verdens mest sky rovdyr frem.
Hans kamerafælder har gjort ham i stand til
at dokumentere næsten alle de indiske kattedyrs liv.
Leoparden var det første store kattedyr, jeg så i naturen,
og de har tiltrukket mig lige siden.
Deres styrke...
...energi og intelligens
har gjort dem til verdens mest succesrige, store kat.
Leoparder lever fra det sydligste Afrika
til det østligste Rusland.
Og fra Indiens mest afsides områder til dets travleste byer.
Den tilpasningsdygtige kat har lært at leve i alle miljøer.
Men Indien har to gådefulde slægtninge til den,
der er så sky, at jeg endnu ikke har filmet dem i naturen.
Den ene er sneleoparden.
Her i det nordligste Indien
er sneleoparderne specialister i livet i højderne.
Intet andet rovdyr er bedre tilpasset det mægtige Himalaya,
et så koldt og ugæstfrit område, at det kaldes "den tredje pol".
Alt ved denne kat er udviklet perfekt til dens levested.
Brede poter fungerer som snesko og giver dem et godt greb på is.
Den bruger sin tykke hale, næsten lige så lang som kroppen
til at holde balancen og holde sig varm.
En dyb næsehule varmer den kolde bjergluft,
og de store lunger giver den ilt nok til at jage.
Så er der sneleopardens fjerne slægtning: træleoparden,
den ældste af kattedyrene i nyere tid.
Dette evolutionære led mellem store og små katte
kunne ikke leve i et mere utilgængeligt levested.
I det nordøstlige Indiens tætte jungle
er træleoparden toprovdyret.
Deres store pletter og lille størrelse gør,
at de kan forsvinde i den filtrede skov,
og deres klatreevner gør dem i stand til
at bevæge sig uset rundt på grenene.
Indtil for nylig blev træleoparden
og sneleoparden set så sjældent,
at man mente, de var umulige at filme.
Men jeg vil ikke kun finde kattene.
Jeg vil have de bedste billeder af dem i naturen
og være med til at sikre, at de bliver fredet.
Det er vanvittigt.
Mit eventyr startede, da jeg rejste til det nordøstlige Indien
for at prøve at filme træleoparder.
Den lokale kultur var fascineret af dem.
Men det byggede på en omfattende handel med dele af dem.
Det var hårdt at overvære.
Jeg fandt ikke andet end døde katte.
Krybskytteri var et stort problem her.
Netop som Sandesh havde opgivet at finde en vild træleopard,
var han heldig.
Jeg hørte om nogle unger, der skulle sættes ud i naturen,
så jeg skyndte mig ud for at filme hele processen.
Efter flere måneders søgen
stødte Sandesh endelig på træleoparder.
Jeg kunne filme en helt ny art.
Det var den hellige gral.
En huntræleopard føder som regel to-tre unger.
Deres mor var væk,
så de fire uger gamle unger skulle passes døgnet rundt.
Kun en håndfuld mennesker har set vilde træleopardunger.
Det lille par havde et hold,
der skulle få dem ud i naturen så hurtigt som muligt.
Ungerne vejer kun et kilo stykket,
men de er afgørende for deres arts overlevelse.
Efter syv måneders pleje
skal ungerne begynde at leve i naturen.
Det her er aldrig blevet forsøgt før.
Ungernes nye bo er oppe i træerne,
så de er sikre fra elefanter,
og så de kan vænne sig til et liv i træerne.
I deres nye hjem kan de lære det,
de skal kunne for at overleve i naturen.
Hvert øjeblik, jeg tilbringer med ungerne
lærer jeg noget nyt om træleoparder.
De fleste små katte kan spinde.
Men kun de store kan brøle.
Træleoparder er halvvejs mellem store og små katte.
De har deres egne, unikke lyde.
Det er otte måneder siden, ungerne kom ud i skoven,
og hver dag er de blevet taget på lange gåture rundt i junglen.
De har vænnet sig til mange af junglens syn og lyde.
De er stadig killinger.
De har ikke dræbt noget endnu.
Vi ser langsomt deres instinkter.
De elsker at klatre i træer.
Især faldne stammer som denne.
Træleoparders korte, stærke ben har en unik tilpasning:
De kan dreje de bagerste ankler, så de kan klatre med hovedet nedad.
De kan hænge ned fra grene kun ved hjælp af bagpoterne,
og det giver dem en fordel på jagt i skoven.
Om et par måneder dræber de forhåbentlig noget
og begynder at leve som vilde katte.
Efter mere end et år i fangenskab,
hvor de har lært at jage og klare sig selv,
er ungerne klar til at blive sat fri.
Døren til indhegningen bliver åbnet,
så de unge træleoparder kan vende hjem.
Jeg ville gerne komme tilbage og filme dem ude i naturen.
Sandesh finder måske aldrig kattene igen,
men han vil filme træleoparder igen, som de bør leve.
Vilde og frie.
Et år efter, hjemme i Bangalore.
Sandesh afprøver noget nyt udstyr.
Hvis han vil have gode optagelser, må han have flere øjne i junglen.
Han har bygget nogle kamerafælder,
der kan optage livet i skoven.
Men så får han chokerende nyt.
Det er utroligt. Jeg har fået nogle frygtelige billeder.
To træleoparder er blevet dræbt af krybskytter.
Hvis jeg ikke tager derop,
mister jeg måske chancen for at filme dem i naturen.
Naturfotograf Sandesh Kadur har lige hørt,
at to træleoparder er blevet dræbt i det nordøstlige Indien.
Det er ikke der, mine katte blev frigivet.
Men det kunne lige så godt have været dem.
Jeg må tilbage til junglen
og filme træleoparder i naturen, før det er for sent.
Det er blevet Sandeshs vigtigste opgave.
Hvis han kan filme træleoparder,
kan han presse på for større fredning i det nordøstlige Indien.
Indien har altid været kendt for sine tigere,
med langt mod nordøst er det træleoparden,
trætoppenes tiger, der er junglens konge.
Hvis ingen kender til dem, hvordan kan de så være bekymrede?
Efter to dages rejse er han der igen.
Nu må han beslutte, hvor han vil sætte fotofælder.
Hvis nogen ved, hvor jeg kan filme en træleopard,
er det biolog Priya Singh.
Hun har studeret kattedyr i denne del af Indien
og vil gerne dele sin viden med os.
Det her er et af de bedste steder til træleoparder.
Hold da op. Se bare.
Den kommer helt op til kameraet, langs den træstamme her.
Hvorfor valgte du det sted til kameraet?
Hvis de går på skovbunden,
foretrækker de åbne stier.
Jeg så mærker dernede.
Men vi ved meget lidt om træleoparder,
og hvor de oftest bevæger sig.
De er ofte oppe i træerne,
men det er meget svært at sætte kameraer derop.
Hvor gode chancer har jeg for at filme en træleopard?
Jeg tilbragte fem dage om ugen i fire måneder herude,
og jeg så aldrig en eneste.
Lad os komme i gang og få sat kamerafælderne op.
De fleste katte foretrækker åbne stier.
Jeg håber, kamerafælden her klarer det for mig.
To uger efter tager Sandesh tilbage til junglen,
og der finder han grund til optimisme.
Det er det tætteste, vi har været på en træleopard.
Frisk afføring, nok ikke mere end et døgn gammel.
Vi nærmer os. Lad os se, hvor den er gået hen.
Sandeshs erfaring som stifinder fører ham på sporet af katten.
Nej, den har vist fulgt bakkekammen op.
Se nu bare her.
Det er nøjagtig de spor, vi leder efter.
Mærket er tegn på,
at en af kattene har fulgt dette spor.
De støder på noget uventet.
Der lugter kraftigt af noget dødt,
så nu vil vi se, om vi kan finde ådslet.
Det er en hjort. Det meste af den er blevet ædt.
Jeg ved ikke, om den blev dræbt af en leopard.
Men hvis der er en leopard i nærheden, kommer den nok tilbage.
Den chance lader Sandesh ikke gå fra sig.
Om natten opdager hans kamera endelig noget.
Men det er ikke en træleopard.
Dholer, indiske vildhunde, jager i kobler
og er nogle af de mest succesrige rovdyr i disse skove.
Sandeshs kameraer har opfanget mange arter,
både dag og nat.
Inklusive en sjælden set malajbjørn.
Samt den gådefulde marmorkat.
En marmorkat vejer fem kilo og ligner en lille træleopard,
men vejer mindre end halvdelen.
Kameraet fanger sågar en bjørnekat, en sjælden, lille kødæder,
der går som en bjørn, men opfører sig som en kat.
Vi fik en utrolig optagelse
af et egern, der springer over sporet.
Sikke et smukt spring.
Men på trods af en god blanding af byttedyr
er det ikke lykkedes ham at filme en træleopard.
Jeg håber, de udløser kamerafælden.
Så bliver jeg meget glad.
Men indtil videre har vi ikke set noget.
Holdet fortsætter op ad bjerget,
men aner ikke, at de snart støder på det farligste af alle rovdyr:
Krybskytter.
Fotografen Sandesh og hans hold
har lige skræmt nogle krybskytter væk.
Han ringer til skovstyrelsen.
Kameraet har vi lige fundet.
De smed det, da de løb.
Vi mangler to SD-kort med indhold.
De har også en riffel med sig.
Vi venter på vagterne.
Optagelserne fra det genfundne kamera viser noget chokerende.
Krybskytterne stjal vores kameraer
og prøvede at fjerne beviser ved at fjerne kortene.
De har slået en abe ihjel.
Krybskytterne har tabt en taske.
Indholdet viser deres metode.
Lokalt fremstillede kugler. De var her for at jage.
Jagt er forbudt i Indien, men krybskytteri er et stort problem.
I de tætte jungler her i området
lever nogle af de mest sjældne primater,
blandt andet huelanguren.
Men nede ved basen hører han noget nyt.
Krybskytterne er blevet anholdt.
Den risiko, de løb, viser,
at der stadig er efterspørgsel på ulovlige dele af dyr.
Først senere opdager jeg, hvor heldig træleoparden var.
En ung han udløste kameraet om morgenen.
Mindre end en time efter gik krybskytterne ad samme sti.
Færre end 10.000 træleoparder lever vildt,
så det er afgørende, at deres levesteder er fredet.
Der er kun en uge, til Sandesh skal hjem,
så han går dybere ind i junglen for at finde stier,
der er skjult for selv de mest forhærdede krybskytter.
Nu skal de tjekke, om kameraerne har opfanget noget.
Okay, vi krydser fingre.
Se lige der!
Det er jo utroligt.
Det er det billede, vi har ventet på. En træleopard i et træ.
Den sad lige på samme gren. Den kom op og forsvandt.
Efter flere måneders arbejde
har Sandesh Kadur lige klaret en livslang opgave.
Hver af hans kamerafælder
har filmet klare optagelser af vilde træleoparder.
De kan hjælpe til at vise, hvor vigtigt området er
for de utrolige dyrs overlevelse
og forhåbentlig give træleoparderne den beskyttelse, de fortjener.
Nu, hvor han endelig fik katten,
kan Sandesh tage ud efter sin sidste leopard.
Bjergenes grå spøgelse.
Sneleoparden.
Forholdene her vil blive en prøvelse for hans metoder.
Hvorfor skal sneleoparder leve på så sindssygt et levested?
National Geographics udforsker Sandesh Kadur
har filmet Indiens mindste og mest sjældent sete store kat:
Træleoparden.
Nu rejser han over 1.600 km nordvestpå, til Himalaya,
for at finde sneleoparden,
det rovdyr, der lever allerhøjest oppe.
Nogle mener, der kun er cirka 4.000 vilde sneleoparder tilbage.
De lever i kolde og højtliggende områder.
Men klimaet ændrer sig,
og deres hjem forandrer sig hurtigere end andre steder.
Somrene er varmere, og der falder mindre sne.
Jeg vil finde ud af, hvordan kattedyrene i højderne klarer sig.
Hans venner i skovstyrelsen har vigtige nyheder.
De har fået en rapport om en hårdt såret sneleopard.
Disse katte jager i et af verdens barskeste miljøer.
Hver dag er en prøve på deres evner.
De jager af og til mindre bytte som murmeldyr,
men foretrækker større dyr som stenbuk, urialfår og blåfår.
En af disse bjerggeder er mad nok til en sneleopard i en uge.
Men de er smidige, vagtsomme og svære at fange.
Ét fejltrin i dette terræn kan medføre døden.
Men denne kat er heldig.
Landsbyboere fandt den ved foden af en klippe, kun lige i live.
Skovstyrelsen haster for at skaffe den dyrlægehjælp,
den desperat har brug for.
Vi har en ung han, fundet tæt på landsbyen Likhsay.
Han kan have været i en kamp. Han har et sår i ansigtet.
Vi har taget et røntgenbillede, og der er ingen tegn på brud.
Men sneleoparden er meget svag.
Dyrlægerne giver leoparden væske.
Hvis den bliver plejet, vil den forhåbentlig komme sig over chokket.
Så kan vi sætte den ud i naturen igen.
Sandesh havde ikke troet, at hans første møde ville blive så tæt.
Han kom for at forstå, hvordan rovdyret klarer truslen,
som alle vilde dyr her står overfor.
Himalaya bliver varmere, end det burde,
og to tredjedele af dets gletsjere kan være væk ved udgangen af årtiet.
Sandesh vil dokumentere,
hvad forandringerne betyder for de kattedyr, der har udviklet sig her.
Han får hjælp af et hold af lokale,
som kender bjergene ind og ud.
Norbu, vores anfører, har organiseret stifinderne,
som hver dag vil gå ud og holde øje med skrænterne,
holde et vågent øje og rapportere, hvis de ser sneleoparder.
Før jeg tager af sted, vil jeg møde en af landsbyens ældste.
I buddhistisk kultur bliver historier om væsner
givet videre til nye generationer.
Jeg fandt ud af, at de lokale kalder sneleoparden "shan."
Jeg må få hans velsignelse og visdom, hvis jeg vil møde shan'en.
Han siger, de har hørt shan'en for et par dage siden
i dalen lige bag os.
Næste morgen får Sandesh den nyhed, han har ventet på.
Vi har fået oplysninger om en sneleopard med to unger.
Vi skynder os derop, og med lidt held er de der stadig.
Fotografen Sandesh har lige hørt,
at en hunsneleopard med to unger er blevet set i dalen.
Sådan nogle oplysninger
kan vi ikke ignorere.
Vi må lede overalt,
især når det gælder sneleoparder.
Hans flid har givet pote.
Det er en mor med to unger, som hviler sig deroppe.
Jeg føler mig meget heldig at få lov til at se tre sneleoparder.
På andendagen. Det er en god start.
Ungerne fødes blinde og hjælpeløse, men vokser hurtigt,
og efter tre måneder kan de følge moren.
Disse to bliver hos deres mor i næsten to år,
så de kan lære at overleve i de barske bjerge.
Hun har rejst sig og følger bakkekammen.
Det er utroligt langt oppe.
Vi har været meget heldige at se sneleoparder,
men det er umuligt at få et nærbillede,
selv med en 1.000 mm-linse.
Den eneste måde, vi kan få nærbilleder af sneleoparder...
...er med fjernstyrede kameraer.
Den lokale stifinder Norbu er vokset op her og har næse for
at se deres bevægelser blandt klipperne.
Sandesh er afhængig af denne afgørende viden.
Sneleoparder bevæger sig rundt ved daggry og i skumringen.
De kan springe 15 meter i et spring,
så der er få steder, de ikke kan nå.
Selv mellem disse kampesten.
De kommunikerer med hinanden
ved hjælp af skrabemærker og duftspor.
Dem har Norbu lært at finde.
Sandesh bruger de oplysninger, når han sætter sine kameraer op.
Et par dage senere får han et overraskende opkald.
En sneleopard har angrebet nogle husdyr.
Så vidt landsbyboerne kan huske,
har ingen sneleopard tidligere dræbt husdyr.
De har opdaget, hvor sneleoparden er kommet ind i indhegningen.
Der sidder stadig rester...
...af sneleopardpels på tornebusken.
De sætter tornebuske op for at holde leoparder ude,
men sneleoparden fandt et hul,
trængte ind og angreb kalven her.
Der opstod kamp mellem kalvens mor og sneleoparden.
Der er blodpletter herovre.
Men mens det skete,
lykkedes det sneleoparden at dræbe kalven og stikke af.
Jeg spurgte Namgail, om han var vred, men han sagde:
"Det måtte jo ske før eller siden. Der er ikke noget at gøre."
Sneleoparder æder deres bytte hen over flere dage.
Så katten vil nok vende tilbage.
Det giver Sandesh mulighed for at filme den med et bytte.
Jeg sidder i et skjul oppe i over 4.200 meters højde.
Jeg har tre dragter på, samt hue, handsker
og adskillige par sokker, og det er stadig iskoldt.
Bare jeg var lige så godt tilpasset som sneleoparden.
Den har den tykkeste pels af alle de store katte.
Dens pote er isolerede med pels mellem trædepuderne.
Efter mange timer dukker et rovdyr op ved byttet,
men det er ikke det, Sandesh havde ventet.
Ræve er verdens mest udbredte hundeart
og lever overalt på den nordlige halvkugle.
Ligesom leoparder er de intelligente og tilpasningsdygtige.
De lader aldrig et gratis måltid gå sig forbi.
Men i disse bjerge skal de være på vagt.
Da skumringen falder på, nærmer en endnu større hundeart sig.
Ulve er endnu et toprovdyr her i Himalaya.
Jeg ved ikke, hvordan leoparden vil klare sig med en ulv i området.
Den kan nok ikke forsvare sig selv.
Om natten filmer Sandeshs kameraer noget,
der sjældent er set før.
Der er sat et kamera i ådslet af en ko dræbt af en sneleopard...
...og nu filmer Sandeshs kamera en sjælden adfærd,
hvor en sneleopard jager en ulv væk.
I den ældgamle kamp mellem katte og hunde
vinder sneleoparden klart, i hvert fald i nat.
Landsbyboernes gavmildhed betyder,
at sneleoparden har mad til over en uge.
Der ligger en leopard og hviler sig på klippen.
Han går ned mod byttet.
Det er utroligt. Det er den udsigt, jeg har drømt om:
Jeg sidder skjult 60 meter fra en vild sneleopard.
Nu har jeg chancen for
at se en af Indiens spøgelseskatte helt tæt på.
I naturen kan sneleoparder blive cirka 12 år,
og når de bliver ældre,
er de nok nødt til at løbe flere risici for at fange et bytte.
Jeg ved ikke, hvad der fik den her til at dræbe en ko.
Om den var sulten, såret eller bare opportunistisk.
Men jeg håber ikke, at det varmere klima
vil presse disse fabelagtige dyr
ud i yderligere kontakt med mennesker.
For at forstå det samlede billede
samler Sandesh alle sine kamerafælder
for at se, hvad de afslører.
I løbet af to måneder
har de fanget et udsnit af de vilde dyr i Himalaya.
Sandeshs kamerafælder har gjort ham i stand til
at optage utrolige film af sneleoparder.
Det overrasker ham
at de bruger de samme stier som mennesker og husdyr.
Det viser, hvor ofte deres domæner overlapper.
På trods af det har han fundet ud af,
at de lokale sjældent har problemer med de sky kattedyr.
Før han tager af sted, vil han besøge en gammel ven.
Den sårede leopard, der blev fundet ved foden af en klippeside.
Hans fans kalder ham Likki,
sneleoparden fra landsbyen Likhsay.
Han døde næsten af såret i hovedet,
men de lokales hjælp og pleje fra en dyrlæge reddede kattens liv.
Nu er Likki frisk og klar til at blive sat ud igen.
Skovstyrelsen kører ham ud til det sted, han blev reddet fra.
Nu er han hjemme
efter to måneders intensiv pleje hos skovstyrelsen.
Selvom disse katte påvirker folks levebrød,
blev dens liv reddet af mennesker.
Det er udfordringen ved at bevare vilde kattedyr
i et land med over 1,3 milliard mennesker.
Det, jeg har set på min rejse blandt Indiens leoparder,
viser, at vi har brug for tolerance og respekt,
hvis vi skal leve side om side med de store katte.
Folk glemmer det, de ikke kan se.
Det er min opgave at fotografere kattene og minde folk om,
at de eksisterer og må beskyttes.
Ved at gøre det håber jeg, at disse gådefulde leoparder
fortsat kan vandre rundt de sidste vilde steder.
Tekster: Søren B. Lykke