Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Píše se rok Páně 1997, věk prosperity.
Krása Božího stvoření, bohatství Země,
zázrak moderního života…
NETFLIX UVÁDÍ
…to vše je dnes zjevnější než dříve.
Ale pro některé z nás…
je americký sen, ta jedinečná tužba našeho národa, i nadále jen snem.
- Amen! Je to tak, kazateli! - Ano.
I když jsme možná z té nespravedlnosti zatrpkli,
třeba i vůči Bohu…
I kdyby se ostatní naší víře vysmívali,
dál důvěřujme nejen Bohu, ale i síle vlastního charakteru.
- Ano! Amen! - Amen.
Dokážeme se pozdvihnout, snad dokonce i vzlétnout,
a další generace poletí ještě výš. Jen malověrnost nás může zbrzdit.
Nechť naše víra neochabuje.
- Ano, Otče na nebesích! - Amen!
V době, kdy se po celém světě rozpadají rodiny…
- Kam jedeš, J. D.? - K jezírku!
Ať tě neuštkne ploskolebec.
Když se ptají, odkud jsem,
říkám, že z Ohia. Prožil jsem tam většinu života,
ale je to jen část mého příběhu.
Nejvíc doma se totiž cítím
mezi kopci kolem Jacksonu v Kentucky.
V těch údolích jsem trávil každé léto.
Bez debaty nejlepší část mého dětství.
Pochází odtud moje rodina.
Nazdar.
- Čau. - Čau.
Co to máš?
No…
Želvu. Koukej.
- Má prasklý krunýř. Strhni jí ho. - Ne.
Bez něj nepřežije. Je srostlý s hrudníkem.
- Zkus, jak daleko s ní dohodíš. - Ne. Může se z toho vylízat.
Tak nic.
- Proč nemáte sbaleno? - Já mám.
Kevin mě čeká v jednu hodinu.
- Babčo, máš sbaleno? - Nač ten spěch? Máš rande?
Jo, rande s větší zábavou, než je tady. Příště vezmu Chipa.
- Ani nápad. Nechceme tu žádný drama. - Skoč si pro věci!
Trhni si. Vyrazím, až se mi bude chtít.
- Fakt díky, mami. - Bacha!
Jo!
- Kde máš bráchu? - Někam jel.
Nemůžeš na něj chvilku dávat pozor?
- Jo, na něj! - Bacha! Jde nahoru!
- Vrať se do Ohia! - Drž ho dole!
Sráči!
Koukej vypadnout.
V Jacksonu se mohlo všechno ve vteřině zvrtnout.
Bábi s dědou mě učili, abych si nezačínal,
ale když si někdo začne, mám to dotáhnout do konce.
Mazej zpátky za mámou, sráči. A vyřiď jí, že se večer stavím.
- Teď se naštval! - Jo, Dane! Dej mu!
A když to nezvládneš, rodina se tě zastane.
Nechte ho!
A to byly naše zásady. Pro mě znamenaly všechno.
- Nech ho! - Padej!
Co to zkoušíš?
Měl bych ti nakopat prdel, až bys měl deset let hemeroidy.
- Jsi syn Hugha McCalla? - Naser si, dědku.
Pakuj se, než zavolám tátovi.
Pošuku.
Pojď, J. D.
Co se ti stalo?
Naschvál se zapletl do rvačky.
Pěkně pitomej způsob, jak se vyhnout odjezdu.
- Kdo to udělal? Já ho zabiju. - No tak, mami.
Zabiju ho. Jak se jmenoval?
Syn Hugha McCalla a pár dalších trotlů.
Ten má v hlavě vymeteno.
- Přines mu led. - Jo!
Řekl jsi těm sráčům, že všichni tři nemají na jednoho Vance?
- No jasně! - Bezva.
- Prima. - Bude to dobrý.
- Jsi v pořádku? - Jo, mami.
- Určitě? - Jo.
Běž si zabalit!
A koukej se usušit! Vedle vodníka v autě sedět nebudu!
Za 45 minut budeš umírat hlady.
Před odjezdem se společně vyfotíme. Bev, pojď sem.
My prostě před obědem nevyrazíme.
- Proč to děláme? - Stoupni si tamhle, vedle sestry.
Ať jsou ségry u sebe. A dívejte se do objektivu.
Honem, jedeme.
Kentucky už mám až po krk.
Ahoj, tati. Miluju tě!
- Měj se. - Brzy nashle.
Proč se tu nezdržíme? Vždycky odjíždíme první.
Proč jsi tu vlastně nezůstala?
Když se necháš ve třinácti zbouchnout, radši se pakuješ.
Zamlada mi to nedávalo smysl.
Představit si bábi skoro v mém věku,
jak kvůli těhotenství opouští všechno, co zná,
a všechny své příbuzné.
Měl jsem pocit, že jsem našel kousek skládanky, odpověď na otázku,
kterou jsem si teprve začínal klást. Co se námi, s naší rodinou, stalo?
Díky bohu. Zpátky v civilizaci.
Je tu Kevin.
- J. D., odnes mi věci. - Ne.
Middletown má do civilizace daleko.
Ahoj, Kevine!
Hele, můj malý kámoš.
Bev, dej mi pár žebírek.
Za záclonou je jeho krkavčí matka.
Na tu bych neplivla, ani kdyby jí prdel hořela.
Ahoj, mrňousku. Vem si.
Tak. A odnes si to domů.
- Bezva. - Děkuju.
Není zač. Prima.
- Jedeme! - Jedu domů. Uvidíme se zítra.
- Mějte se. - Čau, bábi.
- Měj se, dceruško. - Ty taky. Tak zítra.
Ať mí prarodiče hledali na silnici č. 23 jakýkoliv lepší život,
nikdy ho nenašli.
V Middletownu jsme všichni byli tak nějak jiní.
Jako by něco chybělo.
Možná naděje.
O ČTRNÁCT LET POZDĚJI
- Výplata. - Promiň. Díky.
Na Yale ta silnice nevedla,
ale i tak jsem se z rodiny k americkému snu přiblížil nejvíc.
Viděl jsem ho přímo před sebou.
Ale taky jsem věděl, že cesta k němu je trnitá.
PRÁVNICKÁ FAKULTA, YALE, 2011
A nedá se nijak obejít.
Cože? Schovej to.
- Sněz to. - Musím se učit.
- Musíš jíst. - Když uvidí jídlo, vyhodí mě odsud.
Budu hlídat. Pojď.
- Jdou sem! - Cože?
Schovej to! Jdou sem!
- Jasně. - Kamery!
Odvlečou tě do pověstné yaleské hladomorny, Usho!
Ty pako! Přestaň! Dáš si?
Ne, jdu na večeři.
Určitě zaválíš.
- Co je? Jsi nervózní? - Ne.
Týpky z prestižních univerzit určitě strčím do kapsy.
Když půjde do tuhého, mluv o Hatfieldech a McCoyových.
Panebože, proč já ti o tom říkal? To je směšný.
No tak. Zvládneš to.
No jo, musím. Samotnou tě do Washingtonu nepustím.
A já tam bez tebe nechci.
Mám schůzku.
Ale miluju tě.
Miluju tě.
- Fakt? - Jo.
Já tebe taky.
Dík.
ŠKOLNÉ: 67 825 DOLARŮ PŘÍMÉ VÝDAJE: 21 390 DOLARŮ
- Ahoj, J. D., ráda tě vidím. - Já vás taky.
Dali ti stipendium na příští rok?
Ano. Právě o tom bych chtěl mluvit.
Já vím. Je to méně než loni.
Jill, mám tři zaměstnání. Ale 21 000 dolarů si nemůžu dovolit.
A co týden pohovorů?
Jde to. Ozvali se mi. Dnes jdu na večeři, zítra na pohovor…
Za letní stáž bys měl přes 30 000.
Pokud tu práci dostanu. Ale co když ne?
Hledám záložní plán.
Máte nějaký?
Pomohla bych ti víc, kdyby to šlo.
Jedna z těch firem určitě vyjde.
Určitě.
Přemýšlím o úřednické kariéře,
ale dovedu si představit i práci ve firmě.
To dává smysl. Nechte si dvířka otevřená.
Provedu vás tu.
Skvěle. Rád bych se tu s někým setkal.
Holly! Tys to stihla!
Brooksi! No jasně.
Coby redaktor Journalu
jsem se mohl setkat se všemi špičkovými firmami,
takže bych uvažoval o něčem…
Promiňte.
Zavolejte mi v úterý.
Dáte si víno, pane?
Dejte si. Mají tu výborné.
- Červené, nebo bílé? - Bílé, díky.
Chardonnay, nebo Sauvignon Blanc?
Zkuste Chardonnay.
- Děkuji. - Říkal jste…
Ano, já… Pardon.
Přítelkyně má letní stáž ve Washingtonu,
proto mě zajímá firma
- Phillipa Rosemana… - Je tamhle. Ten vysoký pán s brýlemi.
Kde jste studoval na bakaláře?
- Státní univerzita Ohio. - Ano, jsou i skvělé státní školy.
Mrzí to tátu? Je podnikový právník.
Jistě. To všichni známe.
Z kanclu na advokacii, to je změna.
Je tu volno?
Jistě.
Phillip Roseman.
J. D. Vance. Díky.
Přesně tak. To jsem dělala první léto.
…boj o přežití. Chtěl jsem se soustředit na právo.
Jste v Journalu?
- Ne, napoprvé mě nevzali. - Škoda.
- Ale zkusím to znovu. - Spousta firem vás bez toho nepřijme.
Ano, to jsem slyšel.
Omluvíte mě? Pardon.
J. D.?
Proč maj kruci tolik vidliček?
Co s nima mám dělat?
Mají dva druhy bílého vína. Je to jako test.
To taky je.
Příště řekni, že si dáš to nejsušší.
Aha, nejsušší.
Příbory ber postupně od vnějších okrajů.
Když má nůž divné ostří, je na ryby.
Velká lžíce je na polévku
a lžička nad talířem je na dezert.
Zkus tohle. Spoj ukazováčky a palce.
- Cože? - Prostě to udělej.
Napravo máš písmeno „D“ jako „drink“. Nalevo „B“ jako bageta.
- Jasné? - Jo.
Teď si dej ruce na oči.
- A pak? - Panebože, tys to fakt udělal?
Panebože.
Jsem to ale idiot. Proč se mnou vůbec jsi?
No… Protože nejsi kretén a nevyznáš se ve vidličkách.
Ozve se ti ta nejlepší firma, rozumíš?
Je to jen večeře.
Jen večeře, brnkačka. Děkuju, má duchovní vůdkyně.
- Není zač. Měj se. - Čau.
Prokrista, Lindsay. Co je? Mám ty pohovory.
Jde o mámu.
Je v nemocnici.
Je v pořádku? Co se jí stalo?
Zase začala brát.
Teď fakt nemůžu.
Heroin.
Cože?
Předávkovala se.
„,Žáci, to je pulec,‘ řekl pan Shepherd."
A víte, co se z něj stane?
- Žába! - Žába!
J. D., naběhni si! Dám ti to!
Šikula!
Mami!
Provedl jsem něco?
Říkám jí, že nechci děti. Nemůžu si je fakturovat.
- To je dobrý. - Jste v pořádku?
Ano, pane. Děkuji.
Znáte už Riche a Pamelu?
- Ahoj. - Dobrý den.
- Rád vás poznávám. - Já vás také.
Brett nám popisoval svou pozoruhodnou přeměnu.
Absolvoval ekonomii na Harvardu a teď studuje právo na Yale.
A co vy?
Jsem z Ohia, ale má rodina je z Kentucky.
- Mekka bluegrassu. - Ano.
Hned po střední jsem šel k mariňákům a do Iráku.
Ano, byla to skvělá zkušenost. Pomohla mi zaplatit školné.
- To je americký sen. - Přesně.
Titul jsem získal za dva roky.
Co vaše rodina? Byli to horníci?
Ne, děda odjel na sever za prací v ocelárně,
jako mnoho lidí z Appalachie.
Mezi místními venkovany byli tak trochu šlechta.
Dědův příbuzný totiž začal ten boj mezi Hatfieldy a McCoyovými.
- Vážně? - Ano.
- Opravdu. - Právě jsem viděla ten seriál.
- Jaké to je, když se vracíte? - Vlastně k tomu nemám moc příležitostí.
Musíte si připadat jako mimozemšťan.
Asi ano.
Říkáte si asi, co to je za vidláky.
My tenhle výraz nepoužíváme.
Ne. Tak jsem to nemyslel…
Já jen,
že navštěvujete špičkové vzdělávací instituce…
Matka byla na střední škole premiantka.
Chytřejšího člověka jsem nepotkal. Ani tady ne.
To je možné. Nechtěl jsem se vás dotknout.
Tak to se vám moc nepovedlo.
Možná bychom měli nabídnout práci vaší matce.
Jak se to takhle zvrtlo? Muselas něco tušit.
Nemůžu s ní být pořád. Sama toho mám plný kecky.
Kevinovo auto každou chvíli klekne. Když teď dělá noční,
musím ty opravy řešit já.
Máma teď šuká s tím šmejdem Rayem, co fetuje.
Co umřela teta Lori, je to jen na mně.
- Ticho! - Neudělal to!
Mluvím se strejdou! Přestaňte!
Nezlob se, že ječím.
- Promiň, že jsem tam nebyl, Lindsay. - Můžeš přijet?
Nejde to. Mám ty pohovory a když tady nebudu, tak…
Nemůžeš přijet domů?
VESELÉ VELIKONOCE
- Proč to musíme dělat každej rok? - Prostě je to náš zvyk.
Co schovat ty loňský?
A o Vánocích ti dám starý dárky
pod umělý stromek. To by se ti líbilo?
Ztlumil bys telku? Neslyším Whitney.
Takhle zní líp.
Chytrolíne.
No tak, mami. Koukám na Gora.
Tohle jsi vyrobil v pěti letech.
Bylo mi deset.
To je fuk. Mám to na památku, až zestárnu.
- Jen musím… - Lindsay?
Co je?
- To je Kevin. - Ať je to třeba Ježíšek.
Jsou Velikonoce, krucinál. Mazej dovnitř.
Už musím.
„To je Kevin.“
Jak jinak?
Co mám dělat?
Vyfoukni vajíčko nebo pomoz s košíkem pro babičku. Šup!
Co tam mám dávat?
- Zapoj fantazii. Co ji potěší? - Mentolky.
Kytka. Udělej ji z tohohle.
Je někdo doma?
To je asi Chip. Něco pro vás má.
Pojď dál!
- Cože? - Ahoj.
- Co ty na to, J. D.? - Neseď tam. Je tvůj!
Jak ho pojmenujeme? To je super.
- Panebože. O kolik vyroste? - Byl z nich nejlepší.
- Co se říká? - Ahoj.
- Co se říká? - Děkuju.
Vezmi ho ven.
- Je to fešák. - A ty tlapky.
- Ven s ním. - Pojď sem.
- Chyťte ho! - Jasně!
Než se tu počůrá!
- K noze. - Slídí tu…
- Jde do mého pokoje! - Ne.
Ať mi nezasviní koberec!
Jsi zlej pes. Příště ho zabiju.
- To tys ho chtěl. - Mami!
Pochčije, co se mu zachce.
To mezi vás krásně zapadne.
Odnes ho ven. Já to po něm utřu.
- Vezmu ho. - Dělá binec.
- Tady je vodítko. - Dej mi ho.
- Já ho povedu! - Ale dávej pozor.
- Chytím ho! - Dělej!
- J. D.! - Já nechtěl.
Kolikrát ti mám říkat, ať dáváš bacha?
- Promiň! - Promiň?
Omluva to nespraví. Do pokoje!
No tak. Jsou to jen vejce.
Jdi do hajzlu. Je to rodinný dědictví.
Kdo to je? Mluvící příšerka ve strašidelným domě?
Atog.
Jak dlouho se na mě budeš zlobit?
Nemám na to prachy!
Proč jsi mi to neřek? Nebylo to důležitý?
Ne, ty krávo pitomá!
Já že jsem kráva?
- Hrdličky. - …na složenky!
To nikdy neomrzí.
Vrať se!
Hele, je mi to fakt líto.
Někdy to prostě zvorám, ale…
Zajdem do oblíbenýho krámu?
Koupíš si fotbalový kartičky...
Já tam totiž jdu tak jako tak.
Budu se tam sama koukat na ty fešáky v upnutých šortkách.
- Pojď. - Tak jo.
- Brzy nashle. - Díky, Steve.
Koho máš?
Měl by sis najít novýho hrdinu. Joe Montana už nehraje.
Čtyřikrát vyhrál Super Bowl, třikrát byl hráč roku,
třikrát byl v all-star sestavě a vyhrál 117 zápasů.
Odříkáváš to jako robot.
Naházel 37 000 metrů.
- To stačí. - Že jo?
- Jak to, že ti to tak pálí? - Nevím.
Po kom to asi máš?
- No jasně. - Po mně! Fakt.
- Dobře. - Na to nezapomeň.
- Když myslíš. - Joe Montana je fakt borec.
Ale kdo nejlíp tancuje po touchdownu?
Deion.
No jasně.
- Mami, přestaň! - Takhle, že jo?
- Kdepak. Dělá to takhle. - Aha.
Seberte to.
V obchodě se netancuje.
„V obchodě se netancuje.“
Okamžitě to seberte!
Co asi dělá?
Víte co? Vypadněte!
- Ještě si nekoupil kartičky! - Ven!
Jak je libo. Pojď.
Čůzo!
Rychle!
Na, schovej to.
Dělej, nastup si!
Chip by to nevydejchal.
Asi mu to radši neřeknu.
Jasně, že řeknu. Je to psina. Máš Chipa rád, ne?
Je fajn. Jen pořád mluví o policii.
Holt je to policajt.
Ale mohl by mluvit i o jiných věcech.
Uvažujeme o tom, že bysme se všichni
k Chipovi nastěhovali.
Měl bys vlastní pokoj, a má i stůl na pinčes.
To by bylo fajn, ne?
Já nevím.
Proč ne?
Pak bysme se od něj museli zas odstěhovat a hledat nový bydlení. Jako vždycky.
Chris říká Chipovi „příchuť tohoto měsíce“.
Cože?
Už pár tvých chlapů potkal…
Ty tomu spratkovi dovolíš, aby ti pomlouval mámu?
- Neptal se mě. - Po tom všem, co jsem pro tebe udělala?
Proč myslíš, že se s těma blbcema zahazuju?
Proč to asi dělám?
Abyste s Lindsay měli něco, co já nikdy neměla.
Nemáš o ničem páru.
Byla jsem druhá z ročníku, ze 400 lidí. Věděls to?
Mohla jsem dělat cokoli,
kdyby mě někdo vzal do knihovny,
řekl mi, že můžu jít na vejšku a pomohl mi ji zaplatit.
- Mohla bych se vybourat. - Mami!
Mohla bych nás oba zabít!
- Abys věděl, jakou máš kliku. - Přestaň, prosím!
- Zastav! - Vrať se dopředu!
Nebreč! Nechtěla jsem nás zabít.
Chris má pravdu! Jsi čůza!
To si myslíš o svý matce?
- Jsi nula! - Cože?
Podívej se na sebe, tlustoprde!
Myslíš, že mi můžeš nadávat?
- To teda ne! - Pusť mě!
Vrať se!
Do hajzlu!
J. D.!
Mazej zpátky!
Doprčic!
Pomozte, prosím!
- Pomozte mi! - Co se děje?
- Máma mě chce zabít! - Krucinál.
- Hned se vrať! - Běž dovnitř! Honem.
- Okamžitě vylez ven! - Moji psi koušou!
S vámi se nebavím! Koukej vylézt!
- Do hajzlu! J. D.? - Neotevřu!
- Haló? Bábi, přijeď si pro mě do… - County Road 11345!
- 11345. - Otevřete!
- Neotevřu! - No tak!
Mámě přeskočilo! Vezmi dědu!
- Nikam nevolej! - Chtěla jste ho zabít!
Pusť mě dovnitř, kurva fix.
- Děláš si prdel? - Přiveďte dědu!
Mazej do auta!
- Mami. - County Road 11345! Honem přijeďte!
- Zavolám sociálku! - Posluž si!
Sakra vstaň a mazej do auta! Dělej!
- Ještě že jste tady! - Ty krávo! Zavolalas poldy?
Vnikla sem násilně!
- Je to můj syn. - Pusťte ho!
- Nic jsem neprovedla. Je to spratek. - Pusťte ho!
- To myslíte vážně? - Odstupte od něj.
Pojď, chlapče.
DALŠÍ INFORMACE JMÉNO PACIENTA: BEVERLY VANCEOVÁ
PAX LÉČBA ZÁVISLOSTI MIDDLETOWN
To snad ne.
Kristepane.
Nedá se něco dělat s tou wifinou? Stojí za prd.
No jo, občas spadne.
- Panebože. Ahoj, zlato. - Ahoj.
- Myslela jsem, že se po té večeři stavíš. - Promiň. Něco mi do toho vlezlo.
A jak to šlo?
Nevím. Asi jsem to zvoral.
- Ale jdi. - Trochu jsem vyjel na jednoho z partnerů.
Koledoval si,
ale na závěrečný pohovor mě asi nepozvou.
- J. D.? - Jo, jsem tu.
Ale kde jsi?
Asi někde v New Jersey.
Cože?
Ale...
Zítra máš přece pohovory.
Máma je ve špitálu.
Panebože. Co se stalo? Je v pořádku?
Zase bere drogy.
Proboha. To mě mrzí.
Musím se tam vrátit.
- Nemám tam zaletět? - Ne, prosím.
Hned si najdu let.
Usho, díky, ale to fakt nemusíš.
Dobře.
Třeba se za tebe přimluví nějaký profesor.
- Aby ti dali další šanci. - A co mají říct?
„Zazdil pohovor, ale je z pošahaný rodiny.
Dáme mu ještě šanci.“
Pardon, ale zamítlo to platbu.
Fakt? Promiňte…
Promiň, Usho. Můžu ti zavolat?
Jo.
Zavolej, až tam budeš.
- Tahle snad funguje. Pardon. - To nic.
Dobře.
Bude to dobrý, uvidíš.
Jen jeď opatrně.
Díky, zlato.
Měj se.
Ty taky.
- Kde je můj vnuk? - Tady.
Proč je v policejním autě jako kriminálník?
Jen ho chceme chránit.
Už jsme tu, tak ho pusťte.
- Jen klid. Pustím ho. - Dobře.
Pojď sem. Už je to dobrý.
Nic jsem neprovedla!
- Pusťte ji! - Ne, J. D.!
- Pusťte mou mámu! - Vysvětlím ti, jak to chodí.
- Nic se nestalo! - Poslouchej!
Poslouchej mě.
Ve vaší rodině je to možná normální, ale nemělo by.
Tvá máma potřebuje pomoc. Pomůžeme jí, když nám řekneš, co se stalo.
Udeřila tě?
Ne.
Nic mi neudělala.
To já jsem vyšiloval.
Tak jo.
Sundej jí náramky. Není obviněna.
Bude to dobrý. Jsi hodnej kluk.
Dobře, žes nás zavolal.
- Jsi v pořádku? - Jo.
Tady Rádio Kentucky. Je 8:15. Zdraví vás Trish a Scott.
Vysíláme živě z bruslařské arény v Middletownu. Rozdávají se tu dárky.
Fakt, Scotte! Tohle je tahák.
25 lidí si odnese trička zdarma…
Máme dvě vstupenky na Brada Paisleyho…
- Promiňte… - Ano?
- Kde leží… - Co je to za pravidla?
Vykopnete někoho, kdo skoro umřel?
Děkuju.
Pacienty bez komplikací tu necháváme jen 24 hodin.
Já tu dělala dřív, než vám vyrazily uhry.
Ztište se. Máme tu i jiné pacienty.
To je mi novina. Ta ženská je génius.
Stačí nám týden.
Je stabilní, životní funkce má v normálu.
Promiňte. Jsem její syn.
- Co se děje? - Mámu chtějí vykopnout.
Je stabilní. Může být propuštěna.
- Potím se a mám horečku. - Podívejte se na ni!
- Kam ji pošlete? - Kam chcete.
Nemáte pro pacienty nějaké zařízení?
Je tu pár soukromých klinik. Proberte to s naším plánovačem.
- To zrovna. - Výtečně.
Zjistíme, co pokryje její pojistka.
Ona pojištění nemá.
Už ho neplatím.
Za mých časů jsme lidi, co nemohli zaplatit, nevyhazovali.
Pravidla jsou pravidla.
- Zavolejte Terryho Clearyho… - Už deset let tu nepracuje.
Tak zavolejte někoho, kdo něco ví!
- Zavoláte nám ošetřujícího lékaře? - Ano.
- Bezva. Děkuju. - Děkuju.
- Aspoň k něčemu je dobrá. - Dr. Newtone?
Dobré ráno. Jak se vede?
Vedlo by se líp, kdybysme něco udělali s…
Můžeme si promluvit na chodbě, prosím?
- Jistě. - Děkuji.
Běžte na chodbu, ať neslyším, co můj doktor říká, do hajzlu!
Jsem syn Beverly. Mrzí mě, co se stalo.
Právě jsem přijel. Najdu jí nějaký program.
- Stačí, když tu ještě jednou přespí. - Bohužel nemáme lůžka.
Maximálně jí můžu
předepsat Subtex na doma.
Ona nemá… Nevím, kam ji dáme.
To mě mrzí.
Víte, že v téhle nemocnici léta pracovala?
Tady to svinstvo asi začalo, s léky na bolest.
Rád bych vám pomohl.
Máte čas do tří odpoledne. Lepší nabídku nemám.
Nechají tě tu do tří.
S tou svou právnickou školou jsi nic lepšího nevyjednal?
Ať žije Yale.
Měj se, mami. Stavím se pro tebe.
A co ta tvá nóbl škola?
Dobrý, mami.
Lindsey říká, že máš holku.
Jak se jmenuje?
Vyzvednu tě ve tři.
- Vítej doma. - Díky.
- Sakra. Přijdu pozdě. - Kam?
Máma Meghaniny spoluhráčky z fotbalu mi hodila na krk večírek.
Máme jen pět ubrousků a půl balení párků.
To mě mrzí, Lindsey. Haló.
- To je J. D. Vance? - Ano.
Volám od Phillipa Rosemana z Glaston Hamburg.
Zveme vás na závěrečný pohovor, zítra v 10:00.
To je úžasné. Moc děkuju. Skvělé.
Ale zítra v 10:00…
Neměl by pan Roseman čas někdy jindy? Mám to do New Havenu deset hodin jízdy.
Bohužel ne.
Pan Roseman tu zůstane jen jeden den.
Tak zítra v deset. Děkuji. Nashle.
- Co je? - Letní stáž.
Zítra je závěrečný pohovor. Jinou šanci mít nebudu.
- Musím tam být. - Jen jeden den?
- Krátká návštěva. - To jo.
O den delší, než je zdrávo. Heroin, Lindsay? Prokrista.
Od kdy to s ní jde z kopce?
- Tati? - Dědo!
- Slyšíte něco? - Ne!
- Vidím ho! - Já taky!
Má strašně nahlas telku. Rozbiju dveře.
- Cože? - Rozbiju sklo.
Uhni!
J. D.! Odemkni!
Tati!
- Panebože. Volej sanitku. - Tati?
Volej!
- Pozdě. - Jak to víš?
Jsem sestřička, mami. Vím to. Je mrtvý.
Ne, není to naléhavé. Potřebujeme koronera.
Ano, je to jisté.
Jimmy…
Proč to dělají, bábi?
Jsme lidi z hor. Vzdáváme úctu mrtvým.
Až po jeho smrti mi došlo,
že děda mámu chránil před okolním světem.
Umřel poslední člověk, který ji držel nad vodou.
Ať už si pro nás vysnila cokoli,
ty sny se teď ještě víc vzdálily.
Jsi v pořádku, zlato?
Dobrý, Matte.
- Bude to bolet? - Hotovo.
Janice, přece víte, že s vámi zacházím v rukavičkách.
Ta druhá sestra ne.
Kit je mladá. Ona se to naučí.
- Chcete ještě něco? - Ne, díky.
- Tak tady máte. - Děkuju.
Ahoj. Jaký byl pohřeb?
Znáš to, rodinná pakárna.
Jé, ty jsou tvoje?
Po šichtě si zajezdím na parkovišti.
Panebože, kdysi jsem…
- Můžu si je zkusit? Jakou mají velikost? - Sedmičky.
- Padnou ti? - Jako ulitý.
Ty jsem milovala. Jezdila jsem ve skateparku.
- Jo, a randila tam? - Byla jsem sexy.
Chodila jsem tancovat a tak. Můžu je vyzkoušet?
Ale kde?
Pardon!
JEDNOTKA INTENZIVNÍ PÉČE
Zdravíčko!
Pozor!
Sestro!
- Zavolejte někdo ochranku! - Ochranku!
Tak co udělali?
Co asi? Dali mi padáka.
- Beverly! - Beztak mi to tam lezlo krkem.
Rachota jí nevoní.
Seženu si jinou práci.
Můžeš přijít o průkaz sestry.
- Co to děláš? - Bolí mě hlava. Potřebuju…
Nemůžeš vyšilovat pokaždý, když něco neklape.
Mysli na děti.
Na co asi pořád myslím? Už od svých osmnácti let.
Nepamatuju si, že bych na ně někdy nemyslela.
Za všechno můžeme my.
- Co budeš dělat? - Něco vymyslím.
Super nápad, mami.
Není to snadný, jasný?
- Počkej, až otěhotníš. - To se hned tak nestane.
Myslíš, že jsi něco extra? Holky do toho prostě vlítnou.
Jen když jsou blbý.
- Beverly! - Tak já jsem hloupá?
- Ty čůzo. - Jdu ke Kevinovi!
Tobě se to kecá, když nemusíš platit účty!
- Jsem chytřejší než ty! - Chovej se k mámě slušně!
Můžu si pustit zprávy? Dávají speciál o Monice Lewinské.
O tom svinstvu už nechci slyšet.
- Co to je za hru? - Do prdele!
Nemluv sprostě. Zavírám.
Nikdy nevyhraju.
Když se ti to nelíbí, hraj s nějakým podělaným troubou.
Rozdáváš.
- Panebože. - Sakra!
Horšího hráče než ty neznám.
- Kolikrát jsi ten film viděla? - Asi stokrát.
Proč na něj furt koukáš?
Asi se mi líbí.
V tomhle světě jsou jen tři typy postav:
hodnej Terminátor, zlej Terminátor a ten neutrální.
Ty jsi hodnej Terminátor.
Vždycky jsem hodná nebyla. Musela jsem se to naučit.
Taky se to naučíš, když to nepoděláš.
Jsi jako já.
A máma taky?
- Máma je spíš po dědovi. - Ten byl hodnej Terminátor.
Občas byl i zlej.
Proč myslíš, že bydlel jinde?
V čem byl zlej?
Všechno si moc bral a pak se cítil jako blbec.
Můžu taky být zlej?
To budou ti pošuci na konci ulice.
Tady se pořád něco děje.
J. D.!
Pomozte někdo!
Zavolejte pohotovost!
- Mami? - A co já? Pomůže mi někdo?
- Nechoďte na silnici! - Pomoc!
- Nepomůžete mi! - Pomozte jí, prosím!
- Pomozte! Pomůže mi někdo? - Klid! Bev!
- No tak! - Jsi rozrušená…
Ne!
- Mami? - Hej!
Vím, jak ti je! Nám taky chybí!
Nedělej, jako by to byl tvůj táta! Byl můj!
- Ty malá čůzo! - Přestaň!
- Je to můj táta! - Přestaň, Bev!
Mami, prosím…
Uklidněte se! Dýchejte zhluboka.
- Bev… - Je to můj táta!
Odstupte!
Ne!
- J. D.! - Ne!
Nedívej se na to! No tak! Nedívej se…
- Dívej se na mě! - Jo.
Dívej se na mě! Jasný?
Lindsay, zlatíčko! Běž ke mně domů!
- Uklidněte se. - Ne!
- Uklidněte se! - Pomozte jí!
Ano, sháním lůžko pro matku.
Pojištění nemá, ale…
Ne? Dobře. Díky.
Do hajzlu.
Nenechte mě čekat, prosím.
Páni, to je smažený boloňský sendvič?
Zachránilas mě.
Vážně, Lindsay. Umírám hlady.
- Dej sem ten sendvič. - Schovala jsem ti poslední.
Napadlo mě, že to na Yale nemáte.
Tam by to asi zakázali. Panebože.
To mi chybí.
Čau!
Tady jsou. No nazdar.
Nehulákej! Je to právník z Yale!
Neviděl jsem tě, co bábi umřela.
- Tak dlouho? - Ahoj, Lindsay.
- Bábi byla drsná. - To jo.
- Máš pivo? - Jo.
A pečivo?
No…
Tak si dáte párky bez rohlíků.
- Jasně. - Bezva.
Co ty tady?
Kvůli mámě.
Viděl jsem, jak ji Lindsay přivezla. Je mi to líto.
Hledám nějakou léčebnu.
- Hlavně ne Cedar Creek. - Pivko.
Proč ne?
- V Cedar Creek blbě vaří. - Byl tam švagr.
- Jak je… - Mají tam štěnice.
Dej ji do Fairlawnu. Tam je to jako v lázních.
Nemají volný lůžka. A je to moc drahý.
- Miláčku! - Ano?
Jak se jmenuje léčebna, kde dělá kámoška Sally?
Nové začátky.
- Brnkni jí, jestli nemají volno. - Jasně.
Jak tenhle uhnal ženskou?
Jo, jaks to skoulel? Zavázals jí oči?
No jasně. To si piš.
Tak co?
Pořád mě nepřepojili. To je děs.
PŘÍCHOZÍ HOVOR USHA
Mluvil jsi s ní vůbec?
- Nechci ji do toho zatahovat. - Není už do toho zatažená?
Neblbni. Nech ji, ať se rozhodne sama.
Sakra.
Ale Parker to posunul ještě dál.
Tvrdí, že soudci jsou z principu političtí. To není nutně pravda.
- Hned se vrátím. - Usha má pravdu.
- Ahoj. - Ahoj.
- Dojel jsi v pořádku? - Jo. Promiň, že jsem nezavolal dřív.
Měl jsem spoustu vyřizování.
Máma je v pořádku?
Těžko říct, abych pravdu řekl,
ale ve tři ji vykopnou ze špitálu
a marně sháníme léčebnu, takže…
Ale víš co?
Co?
Zavolali mi z Glaston Hamburg.
Fakt? Na závěrečný pohovor?
- Jo. S Phillipem Rosemanem… - Jo!
- …zítra v deset ráno. - To je boží.
Jo, pokud ho stihnu.
Víš co. Přiletím tam.
Budu s ní a ty stihneš ten pohovor.
Jsi hodná, Usho.
Ale netušíš, jak by sis naběhla.
Chodila jsem po špitálech s nemocnou babičkou.
Tohle není chřipka, Usho!
Chápeš? Máma se předávkovala heroinem.
Fakt si to chceš vzít na triko?
Tak vidíš.
Hele, teď to musím jít vyřídit. Měj se.
- J. D.! - Co je?
Pojď sem.
Ten chlap řekl: „Objektivita neexistuje a právní interpretace je subjektivní.“
Přesně. Co to znamená? Že nemáme věřit justici?
- Cheryl říká, že možná mají místo. Jedem. - Ptejte se po Sally Coatesové.
Zamluvila vám místo, ale musíte tam zajet.
- Díky, Cheryl. - Nemáš zač.
Mami, kde mám kopačky?
Mrkni se pod postel. Rychle pryč.
- Takže jsi fotbalová máma? - Jen to hraju.
Já tu hraju mnohem víc než ty.
Fakt myslíš, že léčebna…
- Co? - Myslíš, že jí tentokrát pomůže?
Chyběla jsem ti?
Jo.
Je tu Lindsay? Nebo je s panem dokonalým?
Vždyť to znáš.
Já…
- Tohle je pro tebe. - Co je to?
Seznam činností, aby ses tu nenudila.
Jsou tam vtipy, příklady z matiky a něco z bible.
Udělal jsem to sám.
Miluju tě.
Až se odsud dostanu, vytvořím nám skutečný domov.
Platí?
Pomůžeš mi s vařením těch zdravých jídel, ano?
Odteď to bude jiný.
Nové začátky. Kam chcete přepojit?
- Zdravím. - Zdravím.
Jdeme za synem Victorem. Victor Boyd.
Jistě. Posaďte se, prosím.
Přejete si?
Dobrý den. Jsem J. D. Vance. Jdu za Sally Coatesovou.
Budu upřímná. Vím, že se s Cheryl dlouho znáte
a ráda bych pomohla,
ale na pořadník se dlouho čeká…
Jistě, chápu.
Ale máma měla po babiččině smrti před pár lety hrozné období.
Moc ráda bych pomohla. Ale…
Chápu, že musíte dbát na pravidla.
Vím, že selhala.
A nebylo to poprvé.
Ale taky udělala spoustu dobrých věcí.
Jako samoživitelka vystudovala zdravotní školu
a já teď studuju právo.
Já jen… Opravdu si myslím,
že v mou mámu musí někdo věřit…
Pochopte, že odsud nemůžu odejít,
dokud neudělám všechno, co je v lidských silách.
Chápete? Je to má matka.
Budu vás přemlouvat, dokud mě odsud neodvlečete.
Jason Flip na skupinovou terapii.
Dostavte se na skupinovou terapii.
MŮŽEŠ PŘESTAT NAPOŘÁD
- Ráda jsem vám pomohla. - Děkuju.
Dobrý, Lindsay.
Mějte prosím trpělivost.
Pět set z téhle kreditky a tisíc z téhle.
- Pardon. Pět set z téhle a tisíc z téhle. - Téhle?
Převod autorizujeme, ale dojde k němu, až ji přijmeme.
- Dobře. - Na první týden by to mělo stačit.
Vyzvedni mě tu.
Potřebuji platbu za první dva týdny.
Dobře.
Tak ještě 500 z téhle karty a 1000 z téhle.
To by mělo klapnout. Dejte vědět, jestli to projde.
Omlouvám se.
Poslední.
Prošlo to.
- Vážně? - Ano!
Super. Děkuju.
A je to.
Úžasné. Hned je přijdu podepsat.
- Jen řeknu mámě, co a jak. - Jistě.
Vezmou tě.
Jen si tě prohlédne doktor a terapeut.
- Díky, nechci. - Jak to?
Prostě nechci.
- Kam jdeš? - Cože?
- Ukecal jsem je, aby tě vzali. - Nikdo se tě neprosil.
- Nepotřebuju charitu. - Proč tu jsem?
- Aby ses cítil jako frajer? - Jak můžeš být tak sobecká?
- Je ti fuk, co děláš Lindsay? - Sklapni.
- Tu z toho vynech! - Bábi jsi dělala totéž.
Ždímalas ji, až byla skoro na mizině.
- Jo, to byla světice. - Jen tě tahala z průšvihů!
Ne když bylo opravdu třeba!
Chceš umřít? Nebo jsi moc líná na to, aby ses snažila?
- Nech toho! - Zkusila jsem to. Mockrát.
- Kašlu na ni. - Neblbni.
Nemůžeš ji tu nechat. Nemá kam jít.
- Pořád ji obhajuješ. - To ne!
K tobě se chovala nejhůř. A teď tě ještě vydírá.
Zrovna jako babičku.
Nevíš všechno.
Prosím tě. Dělá nám to od dětství.
Ale nezačalo to u ní.
Máma a teta Lori to měly horší než my.
V tom domě se válčilo.
Beverly, schovej sestru do skříně! Dělej!
- Drž hubu! - Co jsi za chlapa?
Ještě jednou přijdeš ožralej, a zapálím ti prdel!
Budu si chodit, kdy se mi zachce!
Vypadni, ty nametenej sráči!
- Drž hubu, nebo uvidíš! - Ne!
Přestaň! Vypadni!
Ty hovado. Ležíš ve vlastních chcankách!
Já tě varovala, že to udělám!
Můžeš si za to sám!
Jsi táta na hovno!
Nemůžu ji obhajovat…
ale snažím se jí odpustit.
Když to neuděláš, budeš se pořád točit v kruhu.
Mami, tohle je…
To je má přítelkyně Usha.
Odkud je?
Je Indka.
Je fakt hezká.
Byla by ti sympatická.
Měl bys ji sem vzít.
Sekala jsem dobrotu.
Pracovala jsem. Chtěla jsem zas získat průkaz sestry.
Měla jsem jen blbej...
poslední měsíc.
Zítra mám pohovor, mami.
- Jinak bych… - To nic.
Určitě tu nechceš zůstat?
- Sehnal jsem ti lůžko. - Ne.
Odvez mě k Rayovi.
- No tak, mami. - Znáš mě.
Všechno rozchodím.
Proč mi negratuluješ? Jsem vdaná.
Ty se vdáváš?
Už jsem se vdala.
Tak co?
Nemáte radost?
Proč jsi to nikomu neřekla?
- Já myslel, že se rozejdete. - Nevzala jsem si Matta,
ale Kena.
Cože?
Kdo to sakra je?
Můj šéf na dialýze.
No potěš koště. A kdy se to seběhlo?
Už to chvilku táhnem. S Mattem už nějaký čas nejsem.
Vážně?
No jasně. Vzala jsem si jiného.
Tohle je kuchyň s vybavením.
A…
tohle byl původně domácí výčep.
Chtěl jsem si ho nechat, ale…
Teď tam jsou limonády.
S tím psem mě to mrzí.
Ale mám alergii na psí lupy.
Ukážu ti tvůj pokoj.
Tady je.
Tohle je Travis.
Travisi, to je J. D.
Zabydli se.
Chceš něco vidět?
Táta hulí v jednom kuse. Ale neví, že já taky.
Schovává to tady.
Chceš se zhulit?
Cože? Tys ještě nehulil?
Trávou to začíná.
- Máma byla na léčení… - Kecy!
Tak jak se u vás paří?
- Rajský plyn? - Ne.
No tak! O nic nejde.
- Musíš se trochu odvázat. - Já…
Prostě to prubni. No tak.
Už musím.
- Snad příště. - Posero!
J. D., všude tě hledám.
Musíš do toho načurat.
Komora zdravotních sester po mně chce vzorek.
- Čeho? - Čisté moči.
- Bábi baští spoustu prášků, takže… - Proč ji nemáš čistou ty?
Prostě to udělej. Jasný?
- Proč ji nemáš čistou? - No tak. Dělej!
- Ne! - Prosím!
Hele…
Vím, že jsem to zvorala.
Snažila jsem se, aby to s Kenem klapalo, ale…
Není to snadný… Slibuju, že se polepším, ale o práci nesmím přijít.
- Na tos měla myslet dřív. - Já vím. Fakt to potřebuju.
Ne! Přestaň si mrvit život. A čistou moč
si načurej sama!
Co se tu děje?
Chce po mně moč. Ta její není čistá.
Je to pro komoru sester!
Musíš to pro mámu udělat.
Všechno jí u tebe projde. Jak se má poučit z chyb?
Já se z toho dostanu.
- To říkáš vždycky! Lžeš! - Snažím se!
J. D.!
Kdyby sis už před lety dupla, byla by teď na tom líp!
Jsi máma na hovno, a ty taky!
- J. D.! - Co je?
Možná jsi měl trochu pravdu.
Máma to ale v životě nemá lehký.
O ten průkaz nesmí přijít.
Proč? Je to její blbá chyba.
Vím, že to není správný, ale je to tvá matka.
A když jí teď naposledy pomůžeme,
třeba se z toho poučí a práci si udrží.
Proč nemůže sníst, co si nadrobila?
Protože kromě rodiny na ničem nezáleží.
Jednou ti to dojde.
Bábi, chci bydlet u tebe.
Můžu?
To nejde. To jí nemůžeme udělat.
Vždycky tě ale podržím.
A teď…
to pro nic udělej.
Bábi.
Bábi!
Bábi! Jsi v pořádku? Řekni něco!
Ne!
Do hajzlu!
Bábi?
Umřeš?
- Co tě to do háje napadlo? - Prý máš zápal plic.
Na to se umírá.
- Chceš mě dorazit? - Já vím, že to víš. To člověk pozná.
Co to je za pitomost? Nikdo neví, kdy umře.
Ale ví. Třeba… původní Američané.
Těm se říká „indiáni“. Jako ten tým, Cleveland Indians.
A nevědí víc než jiní lidé.
Nejsou kouzelníci jen proto, že nemají mikrovlnky.
Tak řekneš mi to?
- Nevím. - Umřeš teď?
Myslíš hned teď?
Vrátíš se ze špitálu domů?
Říkám ti, že to sakra nevím.
Tak si klidně umři.
J. D.!
Možná vám algebra přijde jako vězení, ale je to naopak.
Je to svoboda.
Osekejte to na dřeň. Když je správně levá strana, je správně i pravá.
Osekejte to na dřeň.
Prima. Příští týden máme kvadratické rovnice.
Budeme používat grafické kalkulačky.
Jestli ji nemáte, sežeňte si ji.
J. D.!
To má být podepsané od rodičů.
S takovou propadneš.
Vždyť ti to pálí.
- Udělej to, vole! - Jo, pod tričko.
Nadechni se. To je ono.
- Vstaň. - Ne.
A po jedné noze.
Po jedné, po jedné.
- To je ono. - Ty vole.
Sledujte.
Nejdeš do rachoty?
Ne, tam končím.
Proč?
Vyhodili Cheyenne. Má prý moc absencí nebo co.
Tumáš, prďolo.
Hlavně proto, že zvracela, ale jen v prvních třech měsících.
Jakých třech měsících?
Je těhotná, moulo.
Je to děsnej kretén.
Vždycky prudil, že jsem moc dlouho na hajzlu.
A ošidil mě o týdenní výplatu.
Zasranej Trent. Ani to není jeho pravý jméno.
Sežeň si pořádný jméno, Trente!
Napadlo mě, že tam zajdu. A vyřádím se.
Jak se tam dostaneme?
Do hajzlu.
Bábi tu má auto.
- Tak jo! - Hustý.
Zkurvenej Trent.
Jdeme.
Jo!
Pojď, J. D.!
No tak. Jdem.
- Tak už pojď! - Na co čekáš?
Co na to říkáš, sráči?
- Prďola potřebuje pálku. Jdeme. - Pojď, prďolo!
Hej!
A teď za Shelby! Jdi do hajzlu!
Jo!
- Rozbij to! - Jo!
Určitě tam je?
Kde jinde by byl? Od roku 2007 nepracuje.
Zdědil horní patro tý barabizny. Hraje si na velkýho pána.
- Co blbneš? - Do hajzlu.
- Nelezte mi do baráku! - Ty sráči!
Vezmi si to, čůzo!
- Pojď mi to říct dolů! - Ty se do toho nepleť.
Vidláku zasranej. Nemáš ani zuby.
Ty feťácká kurvo!
Mý mámě nebudeš nadávat do kurev, zmetku.
Vždyť je to děvka!
Vyhulí ho každýmu!
- Já tě zabiju! - J. D.!
Rozbiju ti držku!
Otevři, ty hajzle!
Otevři!
Co to sakra děláte?
Táhněte pryč! Mám tu děti! Zmizte!
Je to debil.
Nemusel mi zničit věci.
Ty a tvá sestra jste to jediný, co se mi v životě povedlo.
Nechápu, jaks to dotáhl tak daleko.
Nevím, jak daleko jsem to dotáhl.
- Do hajzlu! Musíme vypadnout. - Rychle do auta!
Do prdele!
Honem do auta!
Kurva, Dougu! Nastartuj!
- Rychle, jeď, Dougu! - Jeď!
Motorka!
Zahni!
Mohl se zabít.
I ti ostatní. Nebo by šel do vězení.
Potřeboval mě, a já ho tam pořád nechávala.
Potřeboval hlavně matku, krucinál.
Pořád jsem běhala za Kevinem.
A J. D. jsem se ani neptala.
Máš právo na vlastní život, zlato.
J. D. není tvá zodpovědnost.
A čí tedy?
Počkej!
Co se tam sakra stalo?
Tlustoprdka na mě zavolala poldy.
Proč si J. D. myslel, že ho chceš zabít? Cos mu provedla?
Nic. Jen něco řekl a já se naštvala.
- Praštilas ho? - Nic to nebylo.
Měla jsem ho nechat přejet?
- Kdyby nebyl grázlík… - Vždycky máš výmluvu!
Vždycky za to může někdo jinej. Jednou budeš muset přijmout zodpovědnost,
- nebo se do toho vloží někdo jiný. - Cože?
A kdo? Ty?
Co chceš dělat?
Ahoj.
Co se děje?
Mami?
Co tu dělá, miláčku?
Nevím.
Sbal si věci.
Je mi srdečně ukradený, co kouříš. Myslíš, že to nepoznám? Máš v hlavě seno.
- Sbal si. - Proč?
Co to děláš?
- Beru si ho. - Ale kam?
Bude bydlet u mě.
Pokud s tím máš problém, přijď pokecat s mou flintou.
- Vtrhneš sem a… - Dostane se do průšvihu. Už v něm lítá.
- Je to puberťák. - V tom to není.
Někdo na něj musí dohlédnout, než bude pozdě.
A co asi dělám? Nastěhovali jsme se do novýho domu,
- chodí do nový školy. - Mohl skončit v base.
Má kámoše na prd. Když nezakročíme, špatně dopadne.
Nedopadne. A ty si ho nemůžeš vzít. Není tvůj.
Co by nebyl?
Já chci odejít.
Chceš jít? Chceš žít s ní?
Víš doufám, že je cvok. Co ji znám, je cvok.
Chceš bydlet u bláznivé čarodějnice? Posluž si.
Jste pro sebe jako stvořený.
Pojď. Zabal si.
Promiň, že tě ruším v práci. Nemohl jsem se ti dovolat.
Máma u Raye bydlet nebude. Nejde to.
To se dalo čekat. Je to debil.
To mi povídej.
- Kde je teď? - Venku v autě.
Přemýšlím, kam ji…
Nevím. Co kdyby…
U nás bydlet nemůže.
V tomhle stavu to nejde. Jsou tam děti.
No jo.
Kdy musíš odjet?
Za hodinu a půl, pokud chci přijet včas.
Zavez ji do motelu na Verity.
Už tam byla. Snad se za ní stihnu podívat.
Já nevím, Lindsay.
Co je?
Třeba pojedu 10 hodin a tu práci nedostanu.
Nebo dostaneš.
Není to správný. Cítil bych se blbě, kdybych ti ji nechal na krku.
Na nás se nevymlouvej.
Takhle to prostě je.
Já jsem v pohodě.
- No jo. - Lindsay.
Kasa.
- Mám tě ráda. - Já tebe taky.
Už jdu.
- Hele. Tři za sebou. - Jo.
Vy flákači mi asi s nákupem nepomůžete.
Vy dva nemáte čas, jíte mý jídlo.
Co jsi zač ty?
Louis… Zablocki.
To je polský jméno.
Víš, co je na Polácích zajímavýho?
Pohřbívají svý mrtvý tak, že jim ze země kouká prdel.
To aby měli kam zaparkovat kola.
A co ty?
Já jsem… Frank?
To se ptáš mě?
Máš práci, Franku?
Rozvážel jsem noviny, ale… Propustili mě.
Kdo z vás umí vyhláskovat Mississippi?
Ven!
A už se nevracejte, nebo vás přejedu.
- Na to vemte jed. - Co to děláš?
Můžeš tu zůstat, nebo jít s nimi.
Co to má bejt?
- Jsou to mí kámoši. - Už ne. Pozdějc mi poděkuješ.
Za tři roky budou tihle blbci na podpoře nebo v lochu.
- S kým si budu povídat? - Sám se sebou, jako já.
Už máš úkoly?
- Ne. - Jak to, sakra?
- Nemám správnou kalkulačku. - Tak si ji kup!
Stojí 84 babek.
To je ze zlata nebo co?
Koukej umýt nádobí! Tohle není hotel.
Takhle ne. Všechno rozbiješ!
Pořád na mě jen křičíš!
Nekřičela bych, kdyby ses nechoval jako mamlas.
Můžu ti nějak pomoct?
- Ne, díky. - Dej vědět, kdybys něco potřeboval.
Stát!
Vyndej to!
Naval!
Co tě to popadlo?
Ještě jednou, a nechám tě tam.
Nemáš zač.
Přestaň krást,
dělej úkoly, sakra, a najdi si slušný kámoše.
- Žádný jiný nechci. - Tak je holt mít nebudeš.
- Nemůžeš mi to zakázat. Nejsi moje máma. - Nikoho jinýho nemáš.
Bábi!
A teď vypadni, než ti zruším rodný list.
Mazej pro tu kalkulačku.
Bez ní se nevracej.
Máš kliku, že se nerozbila.
Nebýt mrzák,
vystoupila bych a zmalovala ti zadek, že si na něj týden nesedneš.
- Proč jsi mě vůbec chtěla? - Kdo říká, že jsem tě chtěla?
Jak já tě nesnáším!
To je mi fuk. Kašlu na to, jestli jsem oblíbená.
Musíš se dát do kupy. Choď do školy
a dobře se uč, abys měl aspoň šanci.
Máma byla premiantka. A co z toho?
Víš hovno.
Mluvím o tom, že máš šanci.
Třeba to nevyjde, ale měl bys to zkusit.
Proč se staráš, jak dopadnu?
Nebudu žít věčně.
Kdo se o tuhle rodinu postará, až tu nebudu?
Myslela jsem, že tvá matka bude v pohodě.
Že bude šťastná a bude se jí dařit.
Ale tohle místo ji zničilo.
Prostě to zabalila.
Přestala se snažit.
Já vím…
Mohla jsem být lepší matka.
Ale ty sám se musíš rozhodnout,
jestli chceš něco dokázat.
MOTEL – RECEPCE
Jen dokud nevymyslíme, co dál.
Ukaž, zapnu to.
Tak jo, mami. Musím vyrazit.
Jen skočím naproti pro něco k jídlu. Dáš si něco?
Jo, vezmi… cibulový křupky a sušenky s čokoládou, ne ty s vločkama.
- A džus. - Dobře.
Díky za…
Díky.
Jo.
Stihneš to?
Budeš tam jen sedět?
Nebo zvedneš zadek a pomůžeš mi?
- Oběd pro Bonnie Vanceovou. - Děkuju.
To nestačí. Řekla jsem jim, že tu teď mám vnuka.
Promiňte. Dali mi jen jednu.
Volala jsem tam.
Pardon. Nic víc nemám.
Víte…
Mám teď hluboko do kapsy.
Tenhle měsíc jsem si ani nekoupila léky.
Třeba byste mohl…
Podívám se.
Mám tu ovoce.
Nic lepšího nemám. Pomůže to?
Jestli máte ještě něco, vezmu si to.
A co tohle?
Opravdu moc děkuju.
Jen bašti.
Po 125, nebo 140?
Po 140.
Díky.
Do hajzlu!
- Ahoj, bábi! - Jsem tady vzadu.
Chceš něco vidět?
Chtěla bych, aby mi plechovky nepadaly z police na nohu.
Já je seberu.
Bezva. Pak můžeš pomoct…
Hádej, kdo měl nejlepší písemku z algebry.
Mám nejlepší známku z celé třídy.
Fakt?
Jo.
No…
Jen tak dál.
Mami, nesu jídlo.
Mami.
Mami!
Ne!
- Dej to sem… - Ne!
Ne! Ne!
- Ne! - Přestaň, mami!
- No tak! Přestaň! - Co to děláš?
Přestaň, prosím!
Ne!
Prokrista, mami!
Co je s tebou? No tak!
- Mami… - Nesahej na mě!
Nech mě! Hajzle!
Prokrista.
- Pojď si lehnout. - Mrzí mě to, zlatíčko.
- Já vím. - Moc mě to mrzí.
Já vím, mami. To nic.
Já vím.
Zůstaň se mnou.
NÁMOŘNÍ PĚCHOTA SPOJENÝCH STÁTŮ
„Nyní vidíme jako v zrcadle, jen v hádance,
ale uzříme tváří v tvář. Nyní poznávám částečně,
ale potom poznám plně, jako Bůh zná mne.“
Přines sirp.
- Cože? - Sirp.
Palačinky se jí se sirpem.
Panebože, J. D., vyslovuje se to „sirup“.
- Sirp. - Sirup.
Panebože.
- Když ti to… - Jsi k sežrání!
Když ti to přijde…
- Takhle se nenajíme. Usho. - Zopakuj to.
- Sirup. - Sirp.
A pak už pro něj konečně skočíš?
- Ještě. - Sirp.
- A teď prosím…
Mám tě rád, mami.
Chci, abys to zvládla.
- Já vím. - A abys byla šťastná.
A pomůžu ti.
Udělám pro to cokoli.
Ale teď zůstat nemůžu.
Tady nikoho nezachráním.
Jede sem Lindsay.
Doufám, že na ni počkáš.
Ale fakt musím jet.
Nevzdávej to, mami.
Ahoj.
Kde jsi?
Na cestě.
Jedeš zpátky?
Jo.
Víš…
Mrzí mě to, Usho.
Měl jsem ti všechno říct už dřív.
Asi jsem se bál, že se lekneš a odejdeš.
Vyděsilo tě to?
Ani v nejmenším.
Kde přesně jsi?
Teď pojedu přes Columbus.
Teprve? To stihneš, jen když pojedeš jako šílenec.
Přežil jsem taktický výcvik u mariňáků. Dálnici č. 70 zvládnu taky.
Tak jo. Budu ti dělat společnost.
Ne, zlato. Jdi se ještě vyspat. Je pozdě.
Kdepak, jdeme na to.
Tak jo.
Takže…
- Četls teď nějaké dobré knížky? - Jo. Materiály k výkladu zákona.
Bezva název.
Je to bestseller.
Ve výcvikovém táboře si můžeš s příbuznými jen psát.
A má rodina mi psala každý den.
Nejlepší byly dopisy od bábi.
Jemnější poloha byla: „Drž se. Ježíš je s tebou.
To si pamatuj.“ Pak přitvrdila:
„Kdybych tak mohla střelit toho hajzla seržanta do ksichtu.“
Mí prarodiče opustili všechno, co znali,
a začali od píky jen s tím, co se dědovi vešlo do dodávky.
No jo. Můj táta na tom byl podobně.
Přišel sem s holýma rukama.
Musel si najít vlastní cestu.
Nejvíc mě to mrzí kvůli babičce.
Nikdy jsem lidem neřekl…
jak moc pro mě znamenala.
Byla dlouho nemocná,
ale když umřela, nemohl jsem…
Nemohl jsem tomu vůbec uvěřit.
- Škoda, že jsem ji neznala. - To jo.
No jo.
Kde jsi teď?
Musel jsem sjet z dálnice č. 95. Byla tam kolona.
Jedu po nějaké okresce. Budu tam asi za hodinu.
Za hodinu?
- To nestihneš. - Já vím.
Nevím, co dělat.
Zašla bys mu říct, že jsem na cestě, prosím?
Jo, jasně.
Tak jo, zavolám ti.
Dobře to dopadne. Jeď opatrně.
Dvakrát mě někdo zachraňoval.
Poprvé mě zachránila babička.
- J. D. Vance? - Ano.
A pak mě zachránilo to, co mě naučila.
Že člověk nezapře své kořeny,
ale každý den si může vybrat, kým bude.
Má rodina není dokonalá, ale vděčím jim za to, kým jsem.
Dali mi šanci, kterou sami neměli.
Ať bude má budoucnost jakákoli, je to i jejich odkaz.
Rád vás zase vidím.
Děkuji.
Jsem rád, že tu jsem.
J. D. ABSOLVOVAL PRÁVNICKOU FAKULTU NA YALEOVĚ UNIVERZITĚ V ROCE 2013.
V ROCE 2016 VYDAL SVÉ MEMOÁRY „AMERICKÁ ELEGIE“.
V ROCE 2014 SE S USHOU VZALI A PŘESTĚHOVALI DO OHIA, BLÍŽ K RODINĚ.
TEĎ ŽIJÍ S DVĚMA SYNY V CINCINNATI.
LINDSAY S MANŽELEM KEVINEM A TŘEMI DĚTMI ŽIJÍ V MIDDLETOWNU.
JEJICH MANŽELSTVÍ TRVÁ 22 LET.
BEV JE TAKÉ V MIDDLETOWNU, PRACUJE JAKO UKLÍZEČKA A ÚČETNÍ
A CO NEJVÍC VOLNÉHO ČASU TRÁVÍ S VNOUČATY.
UŽ ŠEST LET ABSTINUJE.
Překlad titulků: Jakub Ženíšek