Downloaded from YTS.MX
EN ORIGINALDOKUMENTÄR FRÅN NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Under sina resor, mellan maj 1973 och slutet av 1979,
spelade Guillermo Vilas in 46 ljudband som aldrig har hörts
förrän nu.
VOLYM
VILAS - BÖRJAN
Mitt liv har varit en upptäcktsfärd. Jag har alltid sökt mening i händelser.
När jag brände mig på eld första gången, tyckte jag att det var fantastiskt.
Den var varm.
Det var skönt. Jag tänkte: "Vad händer om jag rör den?
Kanske blir jag varm inombords."
Jag fortsatte utforska världen och så hamnade jag här.
Vem är den här Guillermo Vilas
som har revolutionerat tennisvärlden i eftermiddag?
För mig, är Guillermo Vilas en av de största genom tiderna.
En väldigt unik stil, en väldigt unik personlighet.
Om du slår upp
de viktigaste spelarna i tennisens historia,
är Guillermo Vilas en av dem.
År 1977 satte han rekord med 50 singelmatchvinster i rad.
Det året blev han rankad som världsetta.
Från Buenos Aires, Argentina:
Guillermo Vilas.
UPPTAGEN I TENNIS HALL OF FAME 1991
Jag njöt alltid i efterhand.
Man kan inte vara lycklig.
Man kan…
…göra nåt som…
…när man senare minns händelsen,
gör en lycklig.
För mig, var Guillermo alltid med i de stora turneringarna.
Jag träffade och såg honom där. Det var väldigt speciellt.
NR. 1 – 310 VECKOR (AKTIV)
Jag visste att han hade en stark, enkelfattad backhand.
Han hade den stora vänsterarmen,
och jobbade otroligt hårt.
TITELFÖRSVARANDE VILAS VINNER 15 RAKA MATCHER
Han är en av de största spelarna i vår sports historia,
och han är latinamerikan, argentinare.
Han hade en enorm påverkan på latinamerikansk tennis.
Jag anser att alla latinska atleter borde tacka honom.
NR. 1 - 209 VECKOR (AKTIV)
Hans spel, hans mentalitet…
Jag tror att allt det påverkade mig, och många spelare här i Argentina.
NR. 3: 1989, 1991, 1992
Jag hade en affisch med Guillermo,
när jag växte upp. Han var min hjälte.
Den mest framgångsrika herrspelaren från Sydamerika.
Han betyder så mycket för tennisen.
NR. 1 - 20 VECKOR
Han var del av en stor generation med Borg, Guillermo, Connors,
Ilie Nastase…
VILAS TRIUMFERAR I WASHINGTONFINALEN
Att vinna är en konsekvens
av allt bra man gör under ett år,
av allt arbete, all ansträngning man lägger ner i det man gör.
Det viktigaste för mig är min egen förbättring.
Vilas var besatt av
att bli etta i alla kategorier han spelade i.
JOURNALIST & FORSKARE
Först klubbetta i Náutico Mar del Plata.
Sen, etta i staden Mar del Plata,
sen i landet, och till slut, för att sluta cirkeln:
etta i världen.
Jag minns att han hävdade att han var etta.
VILAS HJÄRTA OCH MÄSTARE
Han förtjänade det.
Han var den bästa spelaren.
Han borde ha blivit världsetta.
Vilas har hävdat det i hela sitt liv.
Han gjorde det 1975, 1977 och 1982.
De tre åren han spelade som bäst
och kom närmast att bli etta i världen.
Han fick aldrig en positiv respons
från världstennisens organisationer.
ATP sa nej, att han var tvåa.
Jag bad flera gånger om att få se uppgifterna.
De vägrade varje gång.
På den tiden hade de ett märkligt…
…poängsystem.
ATP - FÖRENING FÖR PROFFSTENNISSPELARE
INTERNATIONELL RANKNING
ATP publicerade nog inte all rankning förr i tiden,
på grund av teknologisk inkapacitet.
ATP hyrde ett datorsystem att utföra arbetet.
PROGRAMMERARE
Ursprungligen tog det en-två dagar
för systemet att beräkna datan.
Oavsett alla datorer, är det enkelt.
Ta spelarna som rankats etta, kolla antalet turneringar de vann per år.
De når inte hälften av mina vinster samma år.
Jag visste att det var fel.
Att nån hade använt
det värsta de hade, för att få mig att tro
att jag inte var etta.
Det sägs att det är irrationellt att vilja förändra det förflutna.
Men kan man bräcka sin egen historia?
Folk tror att historia
skrivs av någon,
men den skrivs av tiden.
Tiden ger dig allt.
Om man tittar på Vilas,
McEnroe och Connors…
Vem är nummer ett, nummer två, nummer tre?
Man kan bara gissa, så…
…jag tror…
Kanske för att han var… De är från USA,
så det var kanske därför han var trea.
Det finns säkert någon
som tar ansvar och säger: "Så här är det."
Och vidhåller det, för spelaren med flest vinster är alltid etta.
Jag heter Eduardo Puppo och jag är journalist.
Jag publicerade min första tennistidning 1980.
Sen dess, har jag aldrig gjort annat.
Jag täckte runt 300 turneringar i 20 länder,
drygt 50-60 Grand Slam.
Jag var pressansvarig för all organiserad tennis i mitt land.
Jag skrev ett uppslagsverk om argentinsk tennishistoria.
Jag jobbade på flera radiostationer
och 2004 kom jag till CNN en Español
som analytiker i deras nyhetssändning.
I juni 2007,
hörde jag om ett nytt anspråk från Vilas hos ATP,
och jag förstod att det var en historisk orättvisa…
VILAS FÖRSÖKTE ÄNDRA HISTORIEN, ATP LÅTER DEN STÅ
…sen 30 år tillbaka och tanken fastnade.
Ett halvår senare,
förändrade några nyheter utvecklingen,
och det fick mig att kolla upp Vilas påstående.
RANKAS ETTA FLERA ÅR SENARE 27 DECEMBER, 2007, KL.13.53
Goolagongs situation var en väckarklocka i världstennisens historia.
De erkände gamla brister
och gav australiensiskan titeln som världsetta, hela 31 år
efter att hon uppnått rankningen inom damtennisen.
GOOLAGONG TOPPRANKAD AV WTA UNDER TVÅ VECKOR I 1976
Det berörde mig. Det var som en order att utföra ett uppdrag.
Det uppmuntrade mig att ge mig in
i en retroaktiv statistisk studie,
utan att veta vilken otrolig räckvidd studien skulle få
eller att jag och min familj skulle investera 12 år i det här.
FOTOALBUM
Det här är några
av antecknings- och dagböckerna som Guillermo skrev.
Under sin karriär,
hade han verkligen…
…en detaljnivå…
…som var fantastisk.
Eduardo började…
…inneha en position…
Det var som att han var i ett läge…
EDUARDO PUPPOS FRU
…där han måste visa tennisvärlden
vad de var skyldiga Guillermo Vilas.
Jag såg Vilas
för första gången i matchen mot Julián Ganzabal 1974,
finalen i Buenos Aires-turneringen.
Han var annorlunda för mig.
Han hade långt hår, hårband…
Jag vet inte vad som förvånade mig mest: hur han spelade tennis
eller hans personlighet.
Så, Guillermo Vilas, för de som gillar tennis,
behöver du inte presentera dig.
Du är nummer ett, två eller tre. Jag minns inte,
men du är en av de stora tennismästarna.
Jag började som sexåring. Jag slog mot väggen i tre år.
Mot väggen? Ensam?
Mot väggen hemma.
Sen började jag spela.
-Och du blev mästare direkt? -Mästare av väggen.
Bäst i skolan och mästare av väggen.
Pappa sa alltid: "Passioner leder dig långt.
Halvmesyrer är inte bra för dig."
Så, jag beväpnade mig med passion
och gjorde alltid samma sak.
Min pappa insåg att min prestation som atlet,
och att spela på gatan,
platsen man utövade sport på den tiden, var väldigt komplicerad.
Så, han uppmuntrade mig att spela tennis.
YPF-TURNERINGEN
Han tog mig till Villa Gesell på en tennisturnering.
Han gjorde det bra. Han sa "De spelar här, de talar engelska.
Efter det här, åker de till Europa…"
Han ljög. De var från Mar del Plata.
Och jag älskade det.
Dagen därpå, åkte vi för att köpa min racket.
Det var då jag började spela.
Jag började när jag var sex år gammal.
Jag spelade i garaget.
Jag började när jag var sex år. Jag spelade i garaget.
Jag spelade varje kväll i tre timmar och det fanns en lampa i taket.
Jag brukade alltid ha sönder den och mamma sa åt mig:
"Du får bara ha sönder en om dagen."
Så jag brukade spela tills lampan gick sönder.
Det brukade ta ungefär två-tre timmar.
Här har vi…
Nåväl.
Nu är de i rätt ordning.
Hans första racket.
En Sarina från Sportlandia. Den är äkta vara.
Sen har vi Goldwing, som också…
Av Dunlop.
Den andra är mer professionell.
Sen bytte han till Blue Flash.
Den var mycket mer konkurrenskraftigt, så att säga.
Min utredning syftade till att återuppbygga
de 280 veckorna
mellan augusti 1973,
när den första officiella ATP-rankningen publicerades,
och december 1978.
Det var ingen slumpmässigt vald period.
Enligt min uppfattning som journalist, var det den perioden
som Vilas hade största chanserna att bli etta.
Jag kontaktade f.d. turneringschefer,
f.d. ATP-ordföranden,
biblioteken vid Roland Garros, Wimbledon, USTA, Hall of Fame
i Newport, journalister från den tiden,
nyhetsbyråer, tidningsarkiv…
Jag kollade drygt 100 relevanta källor.
Jag fick hjälp av många familjemedlemmar, vänner,
kollegor, journalister, för att notera tusentals resultat.
Det var så många, mellan 80-90 turneringar per säsong.
Allt enligt vad som hänt på planerna,
utan förvrängning av originalet.
Jag har alltid stått vid Eduardos sida.
Jag hjälpte honom med allt han bad om,
för jag brinner för att utreda saker och är ganska manisk.
Jag är mycket nöjd med min insats,
för sanningen stod på spel.
PROJEKT V DEL 1
Det var så Projekt V föddes.
Jag döpte det efter Vilas efternamn,
för att försöka hålla det hemligt.
HEMLIGT
Det är viktigt att vara etta.
Samtalet du har i en taxi
eller med nån som frågar: "Vad jobbade du med?"
"Jag spelade tennis."
"Jaså? Var du bra?"
"Ja, jag var världsetta."
Då säger de: "Wow!"
Om du säger: "Jag vann Franska Öppna",
väger det inte lika tungt.
KLUBBEN NÁUTICO MAR DEL PLATA, ARGENTINA, 1960
Min pappa såg att de som kom till Ciudad República-turneringen,
oftast var spelare tränade av Locícero.
De pratade om läraren med mycket kärlek.
Vid den tiden, när jag var åtta och ett halvt år gammal,
bosatte sig Locícero här.
Han grundade tenniskolan och vi började spela.
Läraren sa:
"Vill du bli mästare eller tennisspelare?
Klubbmästare eller Argentinas mästare?"
"Finns det nåt mer?"
"Turneringsmästare, Grand Slam-mästare…"
"Kan jag bli mästare i Argentina?"
"Ja, om du gör som jag säger."
Mästaren måste ha två obligatoriska egenskaper:
LOCÍCEROS RÖST FÖRSTA OCH ENDA LÄRAREN
Talang och kall.
De ska jobba med ett kvalificerat proffs,
som vet och har studerat
de tre grundläggande ämnena för en bra lärare.
För det första, kroppen. Sen, tekniken. Och det tredje, serven.
Om de misslyckas med något av det,
om de inte presterar, får de ingen framgång.
Jag brukade fråga:
"Hur många tennisspelare turnerar världen över?"
Han sa:
"Kanske 60 eller 70".
I hela världen! Då insåg jag att det var en svår sport.
Tänk om jag säger att tennis inte är svårt?
Men man kan inte utvecklas om man inte förstår den.
När man väl förstår musik, är det inte svårt.
Do, re, mi, fa, sol, la…
Och man kan spela tangos, rancheras, all slags musik.
Och sen kan du skriva den.
Detsamma gäller tennis.
Det finns fyra ämnen för driven och fyra för backhand.
Efter ett år av lektioner, sa han: "Jag tar inte betalt."
"Men jag vill ha lektioner varje dag."
"Du får lektioner varje dag, men jag tar inte betalt."
Så blev det.
Han visste att jag skulle bli en tennisspelare.
LOCÍCERO MED SIN ELEV: VILAS.
SKICKLIGA TENNISSPELARE SOM ÄNNU GÅR I GRUNDSKOLAN
Min mamma var alltid rädd för att jag skulle bli tennisspelare.
"Vad händer om vår son blir tennisspelare?"
"Det blir han inte, för det finns inga pengar i tennis.
Han inser att han inte kan få det vi har.
Då slutar han."
Min mamma ringde några partners,
viktiga människor, advokater,
och de träffade mig
för att övertyga mig om att jag skulle få det eländigt.
"Jag blir eländig om jag gör det ni gör."
Mötet var väldigt kort.
-Jag var redan mästare i Argentina. -Var du? Redan då?
Ja, och i Sydamerika.
Jag var en i teamet av sydamerikanska mästare.
När jag var 15, vann jag Orange Bowl.
MIAMI, USA ORANGE BOWL, 1968
Än idag, åker alla till Orange Bowl.
Om de inte åker dit, får de svårt att lyckas.
Så, jag ställde frågan:
-"Vem är bästa spelaren här?" -"Connors."
-"Vem är han?" -"Han är med sin mamma där borta."
Jag såg honom spela. Han hade Wilson T2000-racketen.
Wilson T2000-racketen
skapades av Lacoste 1940.
Connors gillade den, för han hade ingen styrka.
Han var en svag spelare.
Racketen erbjöd mer kraft.
Han var den enda som använde den.
Jag studerade honom i en vecka, jag gick på alla hans träningar.
När jag fick spela mot honom, vann jag.
Det krävdes inte mycket.
Jag spelade bra och gjorde det jag måste.
Han studerade aldrig mig, för han var bättre.
Jag vann med 6-4, 7-5, tror jag.
När han skakade min hand, var han väldigt arg, han såg inte på mig.
Sen gick han. Han försvann.
Vi såg vilka som skulle bli
mina framtida fiender.
Nu är han i Mar del Plata.
Han kom i går. Guillermo Vilas.
Eftersom det var ett måste, är han här,
på Club Náutico, hans andra hem.
Vilken prestation har varit din bästa, den mest givande för dig?
Att vinna Orange Bowl-mästerskapet.
Åren som jag har deltagit, har jag vunnit dubblar och singlar.
Det är viktigaste mästerskapet för en tennisspelare.
-Åker du till Punta del Este? -Jag ska försöka,
men jag är väldigt trött.
Jag har inte vilat sen juli.
Jag har spelat dagligen, rest till Europa…
Jag är helt slut.
Det vore skönt att vila,
för i år blir det mer intensivt.
Vi måste spela Davis Cup och många mästerskap.
Och du ska plugga.
Ja, det är mitt sista år och jag förbereder mig för universitetet.
Eduardo ringde och sa:
"Så här är det. Jag har forskat.
Vilas hade varit etta om de hade räknat ordentligt."
Jag sa: "Okej, coolt. 1977."
Han säger: "Nej, nej! Det var 75." Eller nåt sånt.
Jag bara: "Va?"
1977 var året för oss alla som följer tennis.
Vilas kampanj 1977 var unik.
Och det var därför som ingen uppmärksammade andra år.
När jag studerade 1975,
märkte jag att Jimmy Connors var etta med en knapp skillnad,
lite drygt 0,19 poäng mer än Vilas.
Genomsnittet var 42,72,
mot 42,52.
Den skillnaden
var så liten att den fick mig att fokusera
enbart på Vilas och Connors poäng.
Det är grundläggande för hela spelet
att rankningslistan är korrekt.
Spelarna vill ha det så, och överlag är den nog det,
men självfallet var frågan om vem som var etta omtvistad.
Jag la till, drog av och delade.
Och jag insåg att jag gjorde ett stort misstag,
för det var omöjligt
att göra det isolerat,
med hänsyn enbart till Vilas och Connors poäng,
som jag hade tänkt.
Jag förstod att jag var tvungen att räkna om rankningen
från dagen de börjat.
Från augusti 1973. Från och med då och framåt.
Jag fick ett känslomässigt sammanbrott,
för mycket blev nu värdelöst.
Jag var tvungen att börja från noll med många saker.
Vårt hem upphörde nästan att vara ett hem,
för det var packat med papper, böcker, tidningar…
Det var en lagerlokal, fylld med bevismaterial.
Vi kunde inte bjuda in vänner, på grund av platsbrist.
Och det var här
som jag tillbringade timmar och dagar och nätter.
Jag gick till sängs och vaknade ibland
för att skriva saker i en anteckningsbok när jag låg i sängen.
Jag gick hit för att försöka
skriva ner allt.
Ibland kom mina barn ner, såg mig och sa:
"Vad gör du uppe så sent?" Nåväl…
Eduardo satte Vilas rankning först på sin prioriteringslista.
Jag hade många interna bråk med honom,
och det var tufft, för jag såg…
…att mitt värdefullaste var i fara.
Vårt äktenskap och vår familj.
Jag beräknade allt jag kunde inom min matematiska kunskap,
tills jag nådde en punkt
då jag blev trött och rev sönder allt.
Så var det.
På vissa blad…
…hade jag lagt timmar av arbete,
och andra var värdelösa.
Man blir det man är ämnad för eller så blir man inget.
Allt sånt där var väldigt mäktigt då.
Värderingarna sa att världen var fel, och så var det.
Kriget var över och vi dansade
till Glenn Millers musik.
Plötsligt dök Elvis upp,
med ett helt annat erbjudande.
Och min Elvis var El Flaco Spinetta.
Jag gick på en av hans spelningar och det var mycket folk ute,
De hade långt hår och El Flaco Spinetta kom
med David Lebón, klädd som kvinna, och det var…
I Mar del Plata, var det chockerande.
Den konserten påverkade mig starkt.
Den berömda hippie-rörelsen kom,
och jag gillade den delen
av deras ideologi som erbjöd frigörelse…
…och tanken med att livet inte bara handlade om att studera, jobba,
gå i pappas fotspår
och vara trygg inom en ram, utan man måste ta en risk med sin passion.
Och ibland leder ens passion
till frihet,
men inte pengar.
Och jag minns när Woodstock ägde rum.
Det förändrade verkligen världen.
Och jag blev mer passionerad för mina passioner.
Jag insåg att de var enda lösningen.
DAVIS: KOCH & VILAS MATCH 1
Jag åkte jag till Houston för att spela.
Jag gick till en skivbutik och sa: "Jag är från Argentina.
Har du nåt progressivt?"
Han sa: "Ja. Här har du."
Och det var Hendrix.
Jag lyssnade på Hendrix från Houston till Miami
till Buenos Aires. Nonstop.
Och jag blev galen.
Så galen.
EXAMEN I PARIS VILAS OCH EN OTROLIG PRESTATION
I vårt land, börjar alla sportfans
höra ord som varit okända tills idag.
Passerslag, drive, backhand, Grand Slam, överskruv…
Allt tack vare den nya argentiska tennisstjärnan på uppåtgående.
Guillermo Vilas.
FINAL - VILAS MOT BORG BUENOS AIRES, 1973
Allas våra hopp vilar på det nya löftet inom världstennisen.
Hur långt går han?
Spelar han i nästa mästerskap i Melbourne?
Vilas gör tennis populärt i Argentina.
MELBOURNE, AUSTRALIEN 1974
Guillermo spelade som jag förväntade mig.
När vi kom till Melbourne…
FYSTRÄNARE & RÅDGIVARE
…visade han full återhämtning
från utmattningen i Buenos Aires.
Min coach gav mig ett märkligt pass. Nåt helt nytt för mig.
Han väckte mig kl. 04.00.
Jag fick träna på en lutande yta
och med andra element som bara han kände till,
för han blandade olika övningar.
Det var verkligen konstigt och jag var på topp.
FINAL: VILAS MOT NASTASE
Nastase ägde mästerskapet,
men jag gjorde allt automatiskt,
precis som min tränare hade lärt mig.
Jag ledsnade.
Målmedvetet spel av båda spelarna.
Och vid ett tillfälle,
började jag spela
lite anarkistiskt.
Jag fattade alla rätta besluten.
Guillermo Vilas är mästaren 1974.
Han slog ut rumänen Ilie Nastase,
som hade vunnit mästerskapet tre år i rad.
För några månader sen,
frågade nån mig: "Vad tycker du om gräset?"
Och jag sa:
"Gräset är för kor."
Nu tror jag att en del är för kor och en del för tennis.
Det svåraste var att rationalisera det som hänt.
Det tog mig tre år.
För allt vi uppnår, har vi ett system, en mekanik,
ett mönster.
Men ibland sker upprepningar med långa mellanrum
och mönstret blir svårfunnet.
Tills jag hittade det. Då…
Därför hände 1977. Jag hade studerat i tre år.
Jag var helt förkrossad.
Min tålmodiga fru
bestämde sig för att söka ett briljant sinne.
En matematiker som även hade kännedom
om tennisens historia.
Jag började fundera på var jag kunde hitta folk
som var helt galna
och besatta av ett specifikt ämne:
Rankningen. Inte den aktuella,
utan en rankning som var gammal som gatan.
Så jag sa:
"Eduardo har redan tittat i böcker, i tidningsarkiv,
frågat turneringsledare. Vad återstår? Fansen."
Jag sökte i internationella bloggar
efter folk som pratade
om rankningen.
Jag kände att de var speciella,
helt besatta,
för man får inte betalt för sin blogg.
Så klickade jag på en och hittade en man från Slovakien.
Jag skrev till honom.
Jag sa till Eduardo: "Här är en person som är som du."
Hon hittade en slovakisk man
som inte var intresserad själv,
men rekommenderade mig en annan man från Rumänien.
Marian Ciulpan.
Jag var skeptisk i början,
för ute på nätet, vet man inte…
Vi använde avatarer som namn, inte riktiga namn.
Men det kändes rätt,
för det fanns koppling till mitt projekt.
Jag tittade på historiska rankningar.
En argentinare skulle slå sig ihop med en rumän
för att studera Vilas rankning.
Och Vilas, en argentinsk kille,
uppnådde sin glans
tack vare Felipe Locícero
och en rumän, Ion Tiriac.
När Eduardo kontaktade mig,
kändes det rätt att omkomplettera historian.
HEJ, HERR PUPPO. JAG SER ATT DU HADE DET HÄR REDAN.
INTRESSANT.
SKICKA ÖVER DATAN.
Jag försökte förklara för Eduardo vad det innebär
att återuppbygga tidens rankningar.
Han förstod och gav mig datan jag behövde.
Jag gav honom en massa data
och information om turneringarna.
Det var ett högt satt mål.
Väldigt ambitiöst i fråga om volym.
När jag hittade nåt, fick Eduardo veta det.
Han gav sin input på det.
Jag gav honom siffror, men sen kom han tillbaka med:
"Vad är det här? Jag hittade nåt oavgjort.
Borde inte den här turneringen ha rankats?"
Underlagen de första åren,
på 70-talet, när ATP introducerade datorn,
var man inte konsekvent.
Det fanns olika rankningar, olika metoder.
Eduardo fokuserade på 70-talet.
Perioden då Vilas var mest aktiv.
Han förväntade sig att se honom som nummer ett.
Borg, Panatta: Till centercourt, tack.
Inte Panatta! Vilas!
-Borg, Vilas till centercourt. -Tack.
Guillermo Vilas, Argentina.
Franska Öppna är…
FINAL: VILAS MOT BORG 1975
…världens viktigaste grusturnering.
Det är en stor turnering.
Jag hade vunnit året innan och ville försöka försvara min titel.
Speciellt i mötet
mot bästa spelaren, Guillermo, i finalen.
När jag kom dit, var jag nervös,
för jag hade slagit honom innan
och vunnit Masters Cup.
För att jag visste att jag kunde vinna,
och som jag sa förut, var jag en spelare, inte en toppspelare.
Vi kände till varandras svagheter
och styrkor. Vi kände till den andras spel.
Väldigt väl.
Så, det var nästan som att spela schack
när vi gick ut på banan, jag och Guillermo.
Borg och jag var nära vänner. Vi reste ihop.
Vid ett tillfälle, när vi träffades,
kom vi till hotellet och han sa: "Får jag fråga dig en sak?
Din drive suger
och min backhand är skit."
Så vi delade med oss av våra tekniker.
Vi var mycket goda vänner.
Han var sydamerikan och jag var svensk.
Men det klickade.
Mentaliteten oss emellan, klickade.
Jag minns att
varje kväll gick vi till mataffären
och köpte en massa yoghurt,
för han gillade yoghurt och jag med.
Vi köpte 20 yoghurt
som vi åt när vi såg på tv.
Vi spelade dubbel ihop.
Med Borg, slog vi vad om
vem som skulle förstöra motståndarens racket,
eller flest racketar.
Vi siktade mot deras bröstkorg.
På den tiden, förstod ingen överskruven.
Vi övade mycket tillsammans och tillbringade mycket tid ihop.
Det var ett problem vi hade.
Vi gjorde samma saker, jag och Guillermo,
men jobbade på andra saker för att förbättra vårt spel.
Han jobbade förmodligen på samma sak
som jag behövde jobba på.
Det var en viktig match för mig att vinna mot Guillermo,
för jag tror att under den tiden, så blev vi
två av världens bästa grusspelare.
SYDNEY, AUSTRALIEN
Min bakgrund som mjukvaruingenjör nyttjades.
Jag byggde ett system
som beräknade allt det här automatiskt.
Jag använde en tidig version av MATLAB i det här projektet.
Det fick jobbet gjort väldigt snabbt.
Och det kan lösa komplexa matematiska problem.
Med Ciulpan, gick matematiken mycket snabbare.
Mellan augusti 1973
och december 1978,
enligt ATP:s databas,
publicerades 128 officiella rankningar,
av 280 möjliga, för veckorna inom den perioden.
Om vi följer den officiella riktlinjen,
borde de resterande 152 veckorna
ha tomma positioner.
Men så var inte fallet.
Under 1975,
gavs de 13 veckorna som publicerades till Jimmy Connors.
15 DEC, 1975 UPPDATERING 31
Men även de 39 opublicerade veckorna gavs till honom.
De gav honom årets samtliga 52 veckor,
utan varken komplett registrering eller beräkning av dem.
Ja. Han har förtjänat det.
Han sa att han skulle göra det, och lyckades, damer och herrar.
Jag fick
ett videomeddelande från Vilas själv,
Guillermo Vilas.
Och han var…
…glad för mitt projekt
och önskade att rättvisa skulle skipas.
Så, det var motiverande.
Marian, hur mår du?
Jag heter Guillermo Vilas.
Jag vet att du gör ett fantastiskt arbete
och jag förlitar mig på dig.
Jag vet att du är trött och beklagar det.
Men du vet, sånt här…
…är inte normalt
och endast människor som du kan hjälpa en person som jag.
Snälla. Fortsätt!
Så ses vi när allt är klart.
Då ska vi fira. Tack så mycket.
BUENOS AIRES, 20 APRIL, 1975
Vilas insåg att han hade spelat mycket bra 1975.
Och efter Wimbledon,
vann han drygt 30 matcher på raken.
och han kände att han låg väldigt nära Connors.
US OPEN, 27 AUGUSTI, 1975 SEMIFINAL MOT ORANTES
För argentinarens genomsnitt,
var hans jämna prestation
vid många tillfällen helt avgörande.
Enligt ATP, låg Connors på första plats,
med väldigt knapp marginal.
Endast 0,198 över argentinaren.
Det var då Vilas gick till ATP med sina första anspråk.
Han frågade de ansvariga för rankningslistorna,
i princip varje vecka, om han hade flyttats upp.
Och han fick alltid samma svar:
"Nej, Willy. Du är fortfarande tvåa."
Och så fortsatte det, för han kom aldrig längre,
även när han vann varje vecka.
Jag visste att jag hade ledningen.
Hur var det möjligt att jag aldrig kunde korsa gränsen,
om ens för en dag,
och bli etta?
Jag satt med i den ursprungliga rankningskommittén.
Jag säger inte att han inte pratade med andra, men såvitt jag vet…
REPORTER, TENNIS CHANNEL
…klagade han inte hos mig på att inte vara etta.
1975,
spelade Connors i Bermudaturneringen,
en tävling i kategori E.
Det är 40 poäng i skillnad mellan vad han tappade
från 1974
till hur mycket han gick upp 1975.
Den skillnaden, med 40 poäng mindre,
sänkte hans genomsnitt.
SPANJOREN MANUEL ORANTES SLÅR ARGENTINAS IDOL
Trots att Vilas hade förlorat några otroliga semifinaler,
US Open 1975
i Forest Hills, mot spanjoren Manuel Orantes,
blev den föreställningen
språngbrädan för det stora steget som han ville ta.
Vi tog den officiella rankningen från den 8 september,
vi tog det bladet,
och beräknade för den 22 september, som den borde ha varit
om de hade publicerat den det datumet.
Och från måndag 22 september, 1975,
enligt våra uträkningar,
klev Guillermo Vilas in på första plats
för första gången i sitt liv.
När vi fann att genomsnittet för 1975
var felaktigt i den officiella rankningen,
och att ett datum saknades
då Guillermo hade varit etta,
blev Eduardo överraskad.
Här kliver han upp
och behåller positionen i fem veckor,
fram till den 27 oktober, 1975, då Connors återigen blir etta.
Connors återtog platsen i tio veckor och Vilas tog ytterligare två veckor,
veckorna den 5 och 12 januari,1976,
vilket gav honom sammanlagt sju veckor i toppen.
Connors vann varje vecka som nummer ett, utredningen utmanar inte det.
Han och Vilas råkar vara inblandade i hur den officiella historien skrevs.
Ingen av dem var ansvariga för eller emot den.
Tiriac, ska du förändra Guillermo Vilas spelstil?
Jag anser att Guillermo måste ändra sitt spel.
Han borde vara mer aggressiv, gå på hårdare.
Hoppas att han tar till sig det.
Det är en övergångsperiod, nåt väldigt svårt,
men det är hans chans att hålla sin höga nivå.
Vi hoppas att allt går bra,
och vi tackar dig för din hjälp med och ditt samarbete för
att göra Guillermo till världsetta.
-Det vill vi alla. -Tack.
Tiriac kontaktade mig några gånger
och eftersom det gick bra när vi spelade,
sa jag: "Vi provar en månad."
Vi provade och jag vann tre turneringar i rad.
Jag ringde och sa:
"Jag vill anlita dig. Vad kostar du?"
Han frågade varför.
Jag sa att jag hade nått min gräns.
-"Men du har ju vunnit det och det." -"Ja, men…"
"Det är lättare med dig."
Vilas kom med åtta par skor.
Han kom med sex, sju, åtta tröjor,
och han tränade i sex till åtta timmar varje dag.
Tiriac frågade en gång:
"Hur känns det att ha världens bästa coach?"
Och jag svarade: "Men du vet redan
att du står inför en spelare som kan utföra alla slag du begär.
För med min teknik, kan jag göra allt, spela allt,
spela på alla ytor,
jag kan skruva en boll från vilken position som helst,
utan att bli trött och i timtal."
Det första han gjorde var
att testa hur länge jag kunde spela utan att bli trött.
Vi spelade i åtta timmar, sen slutade han.
Jag sa att jag kunde fortsätta. "Nej, det räcker."
Jag har sån respekt för allt han gjorde,
för…
kraften,
arbetet och hängivenheten…
…var det bästa jag nånsin sett.
Jag gick genast till final i Australian Open.
Ute.
Roscoe går tillbaka.
Matchpoäng.
Gå ut! Ja!
Game, set och mästerskap för Tanner.
Det blev 6-3, 6-3, 6-3.
Titta på Vilas och Tanners miner.
Man ser läget här.
Min förlust mot Tanner.
Guillermo Vilas.
Det var en affärsmässig Guillermo Vilas
som gick in på centercourt på sportcentrumet
för herrfinalen.
Vi spelade i alla turneringarna och jag sög.
NICE FÖRLUST I FINALEN
MONTE CARLO FÖRLUST I SEMIFINAL
Ibland måste man nå botten,
så att all…
…hjälp man kan få, gör nytta.
Så reste jag till Hawaii.
Jag hade alltid velat åka dit, men ensam.
HAWAII, USA 1977
Jag minns att jag åkte till öknen, jag sprang, klättrade på ett berg,
jag såg solnedgången och när den var över,
vände jag mig om och insåg att berget var belyst på den här sidan,
men inte på den andra.
Den var mörk.
Där fanns prärievargar,
som alla ylade.
Jag var verkligen rädd.
Jag stannade i tio dagar.
Tiriac kom för att träffa mig.
Han såg att jag mådde dåligt och sa: "Nu tar jag över.
Det här blir tufft."
Guillermo var en kille
som på en vecka behövde…
…endast 30 timmar
för att få precision i ett slag.
Han tog hand om allt: träningen, schemat…
Jag tänkte inte på nåt.
Han justerade allt.
Jag slutade skriva. Jag skrev poesi.
Jag såg alltid på filmer
och läste böcker. Han tog bort allt det.
Han trimmade mig som ett gammalt träd.
Jag lydde honom.
Och det funkade perfekt.
Han gav mig en viktig diet, mycket strikt, jag svalt.
Jag var så hungrig att jag drömde om mat.
Vilas…
…kostade mig 365 dagar om året…
…i tio år.
BUENOS AIRES, ARGENTINA DECEMBER, 2013
Otroligt nog,
var Vilas sist att höra om utredningen.
Sex år efter att jag hade inlett den,
när vi var säkra på statistiken,
berättade jag för honom om den.
BUENOS AIRES, 26 DECEMBER, 2013
"Här är de första goda nyheterna
om din rankning", sa jag till honom.
Han tittade på det med misstro.
Han fixade håret med vänster hand,
han såg på mig, beställde mer kaffe.
Han pratade om vädret, värmen,
och reagerade inte.
48 TIMMAR SENARE, RINGDE VILAS TILL PUPPO
Han sa: "Förlåt att jag var tyst, men jag blev berörd.
En miljon saker passerade revy.
Det var tredje gången jag kände ett hårt slag från tennis.
Den första var när jag vann Masters som okänd spelare.
Sen, när jag vann min andra Australian Open,
för min pappa var där och jag såg honom gråta för första gången,
och den tredje är den här."
Och det sista han sa,
fick mig att bryta ihop.
Han sa:
"Inser du
vad det här pappret betyder för mig?"
Det var den första positiva känslan
jag fick av Vilas,
men jag kände också
viss rädsla, för…
…det kunde vara ett farligt steg
om det här inte fick ett bra slut.
Vilas hade inte bett mig att göra honom till etta.
Jag involverade honom…
…i den här kampen
som var parallell med hans egen kamp.
Den var mycket mer aggressiv.
Jag ångrade att jag hade gett honom kuvertet.
PARIS, FRANKRIKE 1977
Jag hade redan spelat Roland Garros-finaler.
På den tiden,
hade jag redan vunnit 40 eller 35 turneringar.
Jag var ingen amatör.
Tiriac insåg att grunden inför finalen var att träna två gånger.
Här tränade Vilas 1977.
La Faisanderie.
Han tränade här i maj och juni, 1977.
Han ville ha ett lugnt ställe. Vilas var isolerad
från nästan allt.
Så, de bodde här.
Vilas sov här, under träden.
En mycket vacker plats.
En plats för fasanjakt.
En bit bort från centrala…
…Paris. En vacker plats.
Tiriac skötte allt och jag följde honom,
för när jag fattade beslut, blev det komplicerat.
Jag följde hans schema,
gjorde allt han sa, tränade och gjorde allt igen,
på samma vis, ett upprepat mönster.
Jag la mig inte i sakerna.
Jag skrev dagligen i min dagbok, tills jag blev lugn…
…för jag kunde inte sova av oro.
FINAL: VILAS MOT GOTTFRIED ROLAND GARROS, 1977
Nej, men problemet är att vi fick veta… Vi behöver förklaringar.
FINAL: VILAS MOT GOTTFRIED ROLAND GARROS, 1977
Jag hade tankarna på en annan match. När domaren sa till,
insåg jag att den var över.
Jag visste att det var matchpoäng, men jag spelade.
Mekaniken var att när en poäng var över, började nästa.
Därför förde jag ner armarna, inte upp.
Och vände mig mot Tiriac.
För innerst inne, fortsätter mekaniken.
Om du drar upp en haj ur vattnet, gör den så här…
Den är uppdragen. Där är inget.
Vad biter den efter? Den fortsätter, utifall att.
Och jag var lite av en haj.
BUENOS AIRES, ARGENTINA 4 DECEMBER, 2014
Den här historian inleds torsdagen den 4 december, 2014.
Jag minns det exakta klockslaget.
Klockan var 14.56 i Argentina.
Den var 12.56 på destinationen
i Pontevedra Beach i USA.
Det var exakt då jag skickade
alla dokumenten
till ATP:s ordförande.
Mejlet hade en länk och ett lösenord för att komma åt
de 1 232 filerna som låg krypterade på nätet
och den 1 119 sidor långa
utredningsrapporten.
När poängsystemet skapades,
antar jag att det så det var. Poäng är poäng.
Matematik kan inte ifrågasättas,
såvida den inte är dålig, vilket är var vi står i dag.
PROJEKT V
Utredningen garanterade att alla tvivel
och de tekniska och statistiska bristerna hos ATP
kunde stödjas av riktiga bevis.
Allt var skannat, det var fysiska bevis.
Jag hade behövt år och många forskningsassistenter
för att gå igenom allt arbete han gjort med sitt team.
Men jag litar på det. Eduardo är respekterad i vår bransch.
Jag vet att han är seriös.
Jag vet att han inte hade gjort nåt utan god grund.
Jag kände mig ensam. Jag älskar att vara ensam, men njöt inte.
Jag spelade, gick till mitt rum, åt,
jag beställde rumsservice, och sen sov jag.
Jag orkade inte mer än så.
Mitt sömn var rubbad, och när man är riktigt trött,
förhindrar det umgänge med andra,
men det förhindrar inte tankarna.
Man kan tänka fritt och på de vackraste sakerna
man kommer på.
Jag upplevde fina saker då.
Jag njöt av enkla saker, som en glass.
När man är trött, tänker man på stillasittande saker.
Jag vet inte…
"Jag hoppas att sängen är nybäddad. Jag sätter på AC:n."
Det kan låta som löjliga saker,
men i det läget, känns de väsentliga.
WIMBLEDON, 20 JUNI, 1977 TREDJE RUNDAN, FÖRLUST MOT MARTIN
KITZBÜHEL, 11 JULI, 1977 VINST MOT KODES
LOUISEVILLE, 25 JULI, 1977 VINST MOT DIBBS
SOUTH ORANGE, 31 JULI, 1977 VINST MOT TANNER
Jag kom till Gstaad
och Thomaz Koch sa: "Imorgon måste du träffa
Krishnamurti, en indisk filosof."
Jag åkte dit.
Det vi försöker göra
med alla diskussioner och samtal här…
JIDDU KRISHANMURTIS RÖST FILOSOF
…är att se om vi inte kan åstadkomma
en radikal förvandling av sinnet.
Och jag kom tillbaka
med ett starkt påverkat sinne.
Plötsligt gav all glädje…
…ett lugn, som om det fanns väldigt viktiga saker,
och vi var mer beroende av harmoni än ångest.
Det förändrade mitt liv.
DET HÄR ÄR ETT SVAR OM ATP-RANKNINGEN
SVAR
TACK
Svaret från ATP kom efter två månader
och det var negativt.
BERÄKNAT MANUELLT 100 % KORREKT
Jag är säker på att Eduardo är mer frustrerad än jag.
Han jobbade med det här i många år före mig.
Organisationen sa
att de inte hade haft all data
från 70-talet, och de kunde inte bevisa skälen
för bristerna vi hade hittat.
Att få ihop siffrorna
som visar sanningen och ändå förnekas…
Jag kan inte beskriva frustrationen.
Avvisningen ledde till
att vi integrerade Guillermo Vilas själv
i vårt team.
Vilas skickade ett personligt mejl
till ordförande Kermode,
där han bland annat skrev att han antog
att han skulle förstå den svåra och orättvisa situationen
som ATP hade försatt honom i.
Och att han också kände att han var fri,
som grundande medlem av ATP,
att vidta rättsliga åtgärder.
Kermode svarade samma dag. Han var väldigt snabb,
men med samma inställning som tidigare.
Vilas fick inte
ett bättre grundat svar.
NEW YORK, USA JULI, 1977
Idag fortsätter jag med inspelningen som jag påbörjade för länge sen.
För fyra dagar sen.
En bandspelare är svår att prata med.
Den framstår som känslokall.
MEDDELANDE FRÅN VILAS TILL CHACHO, ARTURO OCH EL FLACO
Allt är bra här.
Jag saknar er så mycket.
Jag känner att ni är nära.
Jag längtar till Argentina för att träffa er
och dela allt vi har.
Jag hoppas spela bra framöver.
Jag tänker bli vältränad…
…och vinna.
Det är vad jag vill.
Så, i mörkret igår kväll, när strömmen gick,
bröts även delar av den sociala ordningen eller civilisationen.
MILJONTALS I MÖRKER VID STRÖMAVBROTT I NEW YORK CITY
Vilas hade ett perifert synfält bortom tennisvärlden.
Jag minns att han ofta berättade
att när han kom till New York 1977,
kände han en konstig atmosfär.
Det var upplopp, bränder,
ekonomiska problem, en hemsk värmebölja,
förutom Son of Sam-fallet.
som greps strax före US Open i Forest Hills.
Mannen som polisen tror är "Son of Sam",
en .44 kaliber-mördare, som dödat sex och skadat sju de senaste 13 månaderna,
greps äntligen i New York.
Han sa till poliserna: "Okej, ni fångade mig."
Luften var tung i alla avseenden och Vilas kände av det.
Jag var rädd för jag var trött. Jag hade vunnit flera turneringar.
Jag hade vunnit i Kitzbüehl, Washington, Louisville.
Jag hade vunnit i Columbus, Ohio, South Orange,
Westchester. Allt i raka vinster, utan nån förlust.
Nu var jag där, på US Open.
Välkomna till 1977:s
tennismästerskap US Open i Forest Hills i New York.
FINAL: VILAS MOT CONNORS US OPEN, 1977
Innan den här finalen,
värmde jag upp honom
i en och en halv timme
på en sidobana.
Jag svettades när jag klev in.
Känn känslan.
Tiriac hade en taktik, jag hade en annan.
Jag använde min, och det gick inte bra i början.
I första set, var han en nolla.
Han verkar meditera.
Han hade vunnit fyra eller fem poäng,
mycket briljant, med en spektakulär volley.
Vid ett tillfälle, såg jag slaget komma,
och sprang till den öppna ytan, där fanns inget.
Det blir bra, och det också!
Vilket slag!
I tennis, finns det spelare
som är rädda att förlora.
Vilas var inte rädd för att förlora.
Vilas var nästan rädd för att vinna.
Det svåraste med en seger är inte att vinna,
utan att övertyga motståndaren att förlora.
Låt se vad linjemannen säger. Det råder tvivel.
Och Vilas vann! Han vann!
Vilas är mästaren i Forest Hills!
Just nu är argentinaren omgiven av en massa fotografer
och andra människor. Det är kaos.
Vilas är mästare i US Open och etta i världen!
Sen föddes traditionen vid finaler och jag tror även för tennisen.
Folk invaderar banan. Det händer när jag spelar.
Det blev invasion på Roland Garros.
Det var 20 personer.
Här var det 100 000.
Den sista dagen, den 11 september, 1977,
när han kom till hotellet
efter att ha vunnit finalen mot Jimmy Connors,
tog han sin anteckningsbok, sin dagbok,
och sa…
Han öppnade den och det fanns bara en tom sida kvar
för att slutföra den, och det är den här.
Och han skrev…
…att han vann, han berättar allt,
och han skrev: "Bravo, Guillermo! Din vän sen 25 år."
På den tiden, var han sin egen vän.
En dag innan Roland Garros 2015,
kontaktade amerikanska journalisten Christopher Clarey mig
från The New York Times.
Kermode hade informerat honom
att ATP inte erkände Vilas som etta.
Jag blev förvånad,
för hittills var allt hemligt.
Artikeln publicerades på nätet den 25 maj
och dagen efter i tryckta versionen av The New York Times.
Titeln chockade mig.
FLERA ÄR SENARE ÄR VILAS ÄNNU INTE ETTA
Eduardo kom till mig med sin forskning
och sin historia…
REPORTER, NEW YORK TIMES
…månader innan jag skrev om den i The New York Times,
och det var ett av de mer intressanta och komplicerade fallen jag stött på.
Det var en lång artikel där Kermode
gav sin åsikt och sa
att han var 100% säker, eller så nära han kunde vara 100%,
att det var omöjligt att skriva om historien.
Från ATP:s perspektiv,
var de nog oroliga att om de öppnade portarna,
och lät Vilas bli etta officiellt,
skulle många andra komma och säga:
"Jag borde ha varit fyra 1979 eller tia. "
VILAS VAR ETTA 1975
Det fick stora återverkningar i tennisvärlden.
Vi hade aldrig tänkt släppa utredningen,
men medieolyckan var åtminstone bra
för att lägga saken på bordet i framtiden.
ATP:S DÅLIGA SKÄL MOT VILAS SOM ETTA
Det är ett speciellt fall.
Det finns nog ingen annan…
Det var fallet med Evonne Goolagong,
och jag antar att ATP kan säga detsamma om Guillermo Vilas,
men jag har inte sett all dokumentation. Det finns nog massor.
Jag antog att ATP:s poängberäkning och hur man designat dem,
var korrekt, för det är matte och det får inte råda brister.
Sen fick jag veta, två decennier senare,
när herr Puppo började sin utredning å Vilas vägnar,
att de kan ha gjort ett misstag i beräkningarna.
Så jag anser att fallet är öppet.
Jag minns inte att nån sa:
"Det är hemskt. Guillermo borde vara etta."
Jag hörde inget sånt samtal.
Vi var tvungna att stanna upp och inse det grundläggande som historien ger:
När en atlet genererar ett resultat,
är det deras för alltid.
Ingen kan manipulera deras prestationer
eller säga vad de ska göra med dem.
Varken ATP eller ITF eller journalister, inte ens atleten.
Det är en rättighet utan preskriptionstid. Omistlig.
I maj 2015, godkände Vilas
att en advokat gav ett juridiskt perspektiv.
Herr Adrián Sautu de la Riestra,
blev vår representant gentemot ATP.
Först erbjöd vi ATP
en medling
med en förklarande dom
som erkände Guillermo som etta
och med en tydlig förklaring
att han inte krävde nån form av ekonomisk ersättning.
Hur fan kunde han inte vara etta?
Ingen förstod det.
Vissa personer,
som skrev historien…
Det beror på vem som skriver historien, inte vem som läser den.
Och i min bok,
var Guillermo överlägsen etta de åren.
NEW YORK, USA JANUARI 1978
I tennisvärlden på 70-talet, fanns en förväntad tradition.
Omslaget till inflytelserika tidningen World Tennis,
på deras säsongrevisionsutgåva.
På omslaget visades spelaren som enligt deras journalistiska åsikt
hade varit etta det året.
För att hitta bästa spelaren 1977,
väntade redaktörerna
tills finalen i Masters i januari 1978,
mellan Borg och Connors.
NEW YORK MASTERS JANUARI 1978
Det året vann Connors
nio turneringar.
Borg vann sju.
Jag hade vunnit 14.
De hade vunnit en Grand Slam var.
Jag hade vunnit två och gick till final i en annan.
Jag hade dubbelt upp mot dem,
men jag var ändå beroende av det resultatet.
Connors hade inte vunnit nåt. Han hade ingen chans.
Jag behövde att han vann.
Jag ville inte gå på matchen. Det var för jobbigt för mig.
Så jag gjorde nåt ovanligt för mig.
Jag åkte till Woodstock.
WOODSTOCK, USA JANUARI 1978
Platsen där jag haft min första kontakt med friheten, på konserten.
Jag var på Woodstock och kände friheten.
Jag såg stället och sa:
"Om den andra killen vinner…
…kanske…
…jag måste bygga ett skjul och flytta hit.
Jag kommer att bli så arg!"
Ett rakt slag!
Han slår retur.
Nu är han vid nätet.
Ett rakt set!
Jag kom tillbaka på kvällen.
Det var sent. Jag bodde på Plaza Hotel.
Jag gick in långsamt
och träffade på Donald Dell.
Och han frågade:
"Såg du matchen?"
Jag sa: "Nej.
Vem vann?"
Och han sa:
"Connors."
Och jag sa,
"Hur var den?"
Jag försökte att inte le eller nåt. "Hur var matchen?"
Så gick jag till mitt rum,
låste in mig där.
Jag blev kvar där och stirrade i taket.
Nästa dag köpte jag min biljett
på Aerolíneas.
Jag gick på planet…
Jag var på planet,
så kom kaptenen fram, som var en nära vän till mig.
Han kom och sa: "Guillermo…
Tiriac har skickat det här."
VILAS ÄR NUMMER ETT!
Jag öppnade det och det var tidningen World Tennis,
Jag var nummer ett.
VILAS, NUMMER ETT!
WORLD TENNIS RANKAR VÄRLDENS BÄSTA TENNISSPELARE
Alla hade fotograferats för omslaget.
Jag, Borg, du vet…
Alla fotograferades, för nån av oss skulle vara med.
Så, de väntade.
Och när jag såg det,
beställde jag champagne.
Jag drack mycket den dagen.
Jag drack mycket. Det hade jag förtjänat.
BUENOS AIRES JUNI 2015
En morgon i juni, 2015, sa han till mig:
"Du måste skriva en bok om mitt liv
och jag vill att du bevarar mina saker.
All tennisutrustning sen min barndom.
Du ska få den.
Det finns saker från mina föräldrar, tennisprylar
och musikprylar.
Behåll dem, så inget försvinner.
Jag behöver nån jag kan lita på med det och tänkte på dig."
Han sa också: "Du vet vad jag bryr mig om.
Jag vill att det stannar i Argentina, där min historia började
och där den ska sluta."
Att göra en inventering av alla saker…
…som Guillermo hade, som han sparat…
…var krävande..
Det var så mycket saker.
Man kan se, i alla papper,
i alla tröjor han vann i på Roland Garros,
i alla produkter och material han hade…
Det var en del av hans historia, som om han var där och berättade allt.
Det var även…
…väldigt känslosamt.
Den här är full av taktiker.
Här är en karta över banan.
Han ansåg att banan hade en själ,
liksom allt,
så här förklarar han lite
om hans koncept om att banan har en själ
och var man ska kliva in på och av från tennisbana.
Han vill inte förklara det i detalj
för det är en av hans tekniska hemligheter.
Vilas sa: "Gör mig en tjänst.
Förvara anteckningsböckerna på en säker plats.
Jag vill inte att de försvinner,
för de är del av min historia
som jag skrev dag efter dag.
"Jag vill lämna dem hos dig. Jag vet att du tar hand om dem
och om nåt händer mig,
vet du vad du ska göra."
Han såg mig i ögonen, med sina blodsprängda ögon,
gav mig en kram,
och så förseglade vi vårt andliga kontrakt.
Det var ännu ett tillfälle med stark, känslomässig inverkan på mig.
När värmen stänger ner dig och takten får igång dig,
och dagen blir sommar,
är vi här för att muntra upp dig och kyla ner din sommar.
Radio Music
Min första turnering, Masters,
vann jag utan en coach…
…med Belfonte.
Jag tog Belfonte för jag hade ingen och ville se om historien skulle upprepas,
och jag bjöd in min far.
"Pappa,
vi åker till Australien, men du måste göra allt jag säger.
Du måste följa mig i allt.
Du får inte göra nåt ensam.
Vi måste vara ett team, jag måste känna att vi är på samma våglängd."
Och det gjorde han.
FINAL: VILAS MOT SADRI AUSTRALIAN OPEN, 1979
Matchpoäng Vilas.
Han har vunnit.
Hans pappa är ganska lycklig.
Och det är även Guillermo Vilas.
Vi spelade och jag vann utan coach.
Min pappa såg mig vinna en Grand Slam.
Ingen följde nånsin med mig, för de blev så nervösa.
Nu vinnaren, Guillermo Vilas, återigen.
Trofén för singelmästerskapen i Australien.
I slutet grät min far när de gav mig pokalen.
Han brukade inte gråta, men
det var en av de få gångerna det hände.
Han hade börjat gråta på sin plats. Han hade redan veknat.
KÖR, VILAS! ANDRA TITELN I AUSTRALIAN OPEN
Vi bodde på Hilton och han sa:
"Det här är inte Hilton. Nu heter det Alcatraz Hilton."
Och han sa: "Du lever gott,
men jag vill inte leva så för allt i världen.
Jag vill inte genomlida två såna här veckor till.
Jag avundas dig inte.
Jag älskar att du är så passionerad för den här sporten.
Jag tycker inte att det är värt att leva som slav under det här,
för du är så insyltad
att du aldrig tar dig ur.
Jag hoppas och önskar att du är lycklig,
men jag ser inte en match till."
Och det gjorde han inte.
BUENOS AIRES, ARGENTINA DECEMBER, 2016
Jag åkte ofta hem till Vilas för att redigera hans bok,
och en morgon kom advokaten överraskande på besök.
Han stannade bara 10-15 minuter,
men det var goda nyheter.
I december, 2016,
hade jag ett bra samtal med advokater runt ATP
och vi var på rätt spår mot hans erkännande som nummer ett.
Vi kände att vi var nära.
Jag åkte för att berätta för Guillermo.
Advokaten åkte och vi var ensamma igen.
Sen upplevde jag det råaste ögonblicket,
när han för första gången i sitt liv
kände att ledarpositionen
kunde bli verklighet och att hans kamp kanske äntligen var över.
Det var ett ödets nyck
att kameran jag hade ovanför bordet
för att spela in hans korrigeringar i boken,
fortsatte filma.
Vem vill du dedicera…
-Ärligt talat… -…ledarpositionen…
Allt ditt arbete…
Allt…
Minns du när jag blev upprörd och du också?
Du förstod.
Du vet…
Jag blev upprörd och du…
Du sa: "Du blir arg på mig, men inte…"
Jag var inte upprörd… Det var situationen.
Jag gjorde det hela tiden.
Det är okej.
De jävlarna.
Det är över.
"Kom igen", som du säger.
Tack.
Den här armen gjorde det.
Tack.
-Den med din bror tatuerad på den. -Här.
-Jag älskar dig. -Tack så mycket.
Tack för att du hjälper mig.
Den filmade.
Jag hoppas att den inte försvinner igen.
Nej då.
Guillermo, hans fru Phiang och deras barn, lämnade Argentina
den 19 december, 2016.
Den 9 maj, 2018,
avslog ATP:s styrelse begäran en tredje gång.
De slutade överväga fallet.
Efter det vägran,
inledde vi rättsprocesser
i olika delar av världen.
PARIS, FRANKRIKRE 2019
Hej, Phiang.
Bra, och du?
Jaså?
Underbart.
Ja, jag måste prata med William.
Tack. Hej då.
William…
Hur mår du?
Jättebra.
Ja, jag är i Paris nu.
Ja.
Först och främst, vill jag säga,
om racketarna…
Jag har dem. De är många.
Ja, jag åker till Monaco
om två dagar,
så ses vi äntligen!
Hälsa alla.
Hej då, William. Hej då.
Hej då.
I början av 2017,
med familjen Vilas bosatt i Monaco,
redigerade vi vidare på hans bok genom telefonsamtal.
Varje gång vi pratade på avstånd,
märkte jag att nåt förändrades.
Guillermo kämpade lite mer
för att minnas detaljerna.
"Jag är en tennisspelare", sa han.
"Jag kan inte ge upp."
Svaret var väntat.
MONACO, 2019
MONACOS HELIKOPTERFLYGPLATS
-Puppo? -Det är jag.
Puppo!
Fan! Det är så härligt att du kom!
Det här är fantastiskt.
-Hur mår du? -Hur mår du?
-Jag mår bra. -Ja?
Jag är så glad att se dig. Jag kom ju.
Ja. Tack.
Den här känner du nog till. Jack Kramer.
-Jo. -Den är signerad.
"Till Guillermo,
Jack Kramer."
Titta.
Signaturen.
Strängarna är lösa.
Den är perfekt.
Är den tung?
Nej, det är den inte.
Den är inte tung för din arm.
På den tiden…
-Var vi yngre. -…var vi fortfarande i god form.
Ja.
Det är sant.
Din.
Din!
Guillermo Vilas.
1982.
Guillermo Vilas och Jimmy Connors, 1981.
-Det här är finalen som avbröts. -Ja.
Väntan var
känslomässigt komplicerad,
framför allt på grund av vår vänskap.
Från ögonblicket då jag separerade
relationen mellan journalisten och tennisspelaren
från den mellan journalisten och tennisspelaren och vännen.
Vi är ensamma, så klart. Vem skulle vilja åka med i det här regnet?
-Jag. -Javisst.
-Jag gillar vattnet. -Det är vackert.
Han valde inte mig och jag honom.
Det var livet som förde oss samman
och att ha honom så nära, stå varann så nära,
är nåt oförklarligt.
Jag kan aldrig förklara det
och tackar livet för det.
-Guillermo Vilas? -Ja.
-Jag är från Argentina. -Det som kvarstår.
Kul att träffas.
Min son har ditt namn.
Han heter Martin Guillermo, hans mellannamn är efter dig.
Otroligt.
Häftigt, va?
Han döpte sin son efter dig.
Jag glömmer aldrig orden
som Vilas hade förvarat…
…jag vet inte var…
…när han tackade mig för det jag gjort.
När han bejakade mitt förtroende
för hans prestationer, i en kamp som inte var min.
När han tackade mig för att jag stod vid hans sida…
…i hans sista steg som tennisspelare,
vilket, enligt honom, var det viktigaste av alla.
Det som har berört mig mest i den här relationen var
när han sa till mig…
…att jag var ett mirakel i hans liv.
Han var min hjälte.
Jag såg honom spela mot Björn Borg många gånger.
Jag gillar hur han var på banan, väldigt intensiv.
Tack för att du bad mig prata om en av mina idoler.
Guillermo Vilas var väldigt viktig i inledningen av min karriär.
Som spelare,
återigen, var han en av storheterna.
Alla kommer att minnas Guillermo.
Jag tror att han vann fyra Grand Slam.
Han vann nog många av de europeiska grusturneringarna.
Så, han är en stor mästare.
När jag var ung, minns jag
en sak han sa till mig:
"Alla vet hur man springer åt sidan,
men att springa fram och tillbaka är mycket mer komplicerat,
så du måste försöka ta spelare
ur bekvämligheten."
Guillermo var en av spelarna som var ett fördöme,
i synnerhet i fråga om arbetsmoral, för nästa spelargeneration.
Han var en otrolig kämpe, han blev aldrig trött.
Han borde ha varit världsetta, men okej…
Rankningssystemet var annorlunda då.
Att spela mycket, lönade sig inte.
Vi känner alla till hans strider och ansträngningar i rätten.
Det var allt för honom.
Så, att bli erkänd som etta,
kan jag föreställa mig, vore nåt väldigt fint.
Guillermo är en värdig världsetta.
Han vann fyra Grand Slam.
Han var den dominerande grusspelaren i några år.
Han vann fler turneringar än nån annan på några år.
Alla bör få ett erkännande om det har förtjänats.
Om han har en poäng, bör det utredas.
Och jag är säker på att ATP World ändrar i böckerna
om det visar sig stämma.
Guillermo förtjänade absolut att vara etta, så…
Det var hans år.
Så enkelt är det.
Han borde ha varit etta.
Vilas spelade sin sista proffsmatch 1992. Han vann 62 titlar på fem kontinenter
och var bland topp tio, nio år i rad.
Han håller många rekord, inklusive flest titlar på ett år (16 under 1975).
Han är gift med Phiangphathu Khumueang. De har fyra barn.
Efter 45 år, har ATP ännu inte godkänt de sju veckorna
som Vilas var etta, trots alla bevis.
Under den sex år långa utredningen,
kom ATP aldrig med motbevis.
Vilas, Puppo och deras team kämpar vidare,
tills sanningen erkänns.
TILLÄGNAT WILLY MED ALL VÅR KÄRLEK OCH BEUNDRAN
Det här är en av de många galna sakerna som jag har sysslat med på sistone.
TILL MINNE AV "PROFE" JUAN CARLOS BELFONTE (1939-2020)
Undertexter: Marie Roos