Downloaded from YTS.MX
‎UN DOCUMENTAR ORIGINAL NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎În timpul călătoriilor ‎din mai 1973 până la finele lui 1979,
‎Guillermo Vilas a înregistrat ‎46 de audiocasete care n-au fost auzite
‎până acum.
‎VOLUM
‎VILAS - ÎNCEPUTURILE
‎Viața mea a fost o revelație.
‎Mereu am căutat o logică ‎în tot ce s-a întâmplat.
‎Când m-am ars prima dată cu focul, ‎mi s-a părut fantastic.
‎Era fierbinte,
‎se simțea plăcut și mi-am zis: ‎„Ce-ar fi să-l ating?
‎Poate-am să mă simt fierbinte ‎în interior.”
‎Am continuat să descopăr lumea ‎și așa am ajuns aici.
‎Cine e acel Guillermo Vilas
‎care a revoluționat în această după-amiază ‎lumea tenisului?
‎Pentru mine, Guillermo Vilas e unul ‎dintre cei mai buni.
‎Un stil unic, o personalitate unică.
‎Dacă-i cauți pe cei mai importanți ‎jucători din istoria tenisului,
‎unul este Guillermo Vilas.
‎În 1977, a stabilit un record ‎cu 50 de victorii consecutive la single.
‎În acel an, a fost clasat primul din lume.
‎Din Buenos Aires, Argentina,
‎Guillermo Vilas!
‎1991 INCLUS ÎN GALERIA CELEBRITĂȚILOR
‎Mereu m-am bucurat după.
‎Nu poți fi fericit.
‎Poți…
‎să faci ceva
‎care, când îți amintești ‎după ce s-a întâmplat,
‎te face fericit.
‎Pentru mine, ‎Guillermo a fost mereu la turneele mari.
‎L-am cunoscut și l-am văzut acolo. ‎Era cu totul special.
‎NR. 1 - 310 SĂPT. - ACTIV
‎Știam că are un rever cu o mână puternic.
‎Avea mâna stângă mare
‎și era incredibil de muncitor.
‎CAMPIONUL EN TITRE VILAS ‎LA A 15-A VICTORIE ÎN ȘIR
‎E printre cei mai mari ‎din istoria sportului nostru,
‎e latinoamerican, din Argentina,
‎și a avut un impact uriaș ‎în tenisul latinoamerican.
‎Toți sportivii latini ar trebui ‎să-i mulțumească.
‎NR. 1 - 209 SĂPTĂMÂNI - ACTIV
‎Jocul, mentalitatea lui,
‎cred că toate m-au influențat pe mine ‎și pe mulți jucători din Argentina.
‎NR. 3 - 1989, 1991, 1992
‎Aveam un poster cu Guillermo.
‎În copilărie, era eroul meu.
‎Cel mai de succes jucător ‎din America de Sud.
‎Înseamnă enorm pentru tenis.
‎NR. 1 - 20 DE SĂPTĂMÂNI
‎Făcea parte dintr-o generație mare ‎cu Borg, Guillermo, Connors,
‎Ilie Năstase…
‎VILAS TRIUMFĂ ÎN FINALA DE LA WASHINGTON
‎Victoria e o consecință
‎a lucrurilor bune pe care le faci ‎într-un an,
‎a muncii, a efortului ‎pe care îl depui în ceea ce faci.
‎Cel mai mult contează autoperfecționarea.
‎Vilas avea obsesia
‎de a fi numărul unu la toate categoriile.
‎JURNALIST ȘI CERCETĂTOR
‎Numărul unu la Náutico Mar del Plata.
‎Numărul unu în orașul Mar del Plata,
‎în țară, iar apoi, ‎pentru a închide ciclul,
‎numărul unu în lume.
‎Țin minte că susținea că e numărul unu.
‎VILAS, INIMĂ ȘI CAMPION
‎Merita.
‎Era cel mai bun jucător,
‎trebuia să fie primul din lume.
‎Vilas a revendicat asta toată viața lui.
‎A făcut-o în 1975, în 1977 și în 1982,
‎cei trei ani ai săi de vârf
‎și când a fost cel mai aproape ‎de a fi numărul unu mondial.
‎Nu a primit niciun răspuns pozitiv
‎de la autoritățile tenisului mondial.
‎Iar ATP a spus nu, a fost numărul doi.
‎De multe ori, am cerut să văd registrele.
‎Totdeauna au refuzat.
‎În acea perioadă, au avut un sistem…
‎de punctaj ciudat.
‎ATP - ASOCIAȚIA TENISULUI PROFESIONIST
‎CLASAMENTUL INTERNAȚIONAL
‎Cred că ATP nu a publicat ‎toate clasamentele din trecut
‎din cauza incapacității tehnologiei.
‎ATP închiria un sistem informatic ‎care să facă totul…
‎MATEMATICIAN, PROGRAMATOR
‎…și, inițial, dura o zi sau două
‎ca sistemul să calculeze datele.
‎Indiferent de sistemul informatizat, ‎e foarte ușor.
‎Iei toți jucătorii numărul unu,
‎vezi câte turnee au câștigat anual
‎și nu au jumătate ‎din ce am câștigat în acel an.
‎Știam că nu era corect,
‎că cineva folosise
‎toate lucrurile rele pe care le aveau ‎ca să mă facă să cred
‎că nu am fost numărul unu.
‎Se spune că dorința de a modifica trecutul ‎e irațională.
‎Oare poate cineva să-și învingă istoria?
‎Oamenii cred că istoria
‎e scrisă de oricine,
‎dar e scrisă de timp.
‎Timpul îți dă totul.
‎Dacă te uiți la Vilas,
‎McEnroe și Connors
‎și la cine e numărul unu, doi sau trei?
‎E un joc de dat cu presupusul.
‎Astfel încât cred
‎că, fiindcă el era… ei erau din SUA,
‎poate de asta a fost numărul trei.
‎Sunt sigur că se va găsi cineva
‎care să își asume răspunderea ‎și să spună: „Așa se face”
‎și să promoveze asta pentru că jucătorul ‎cu cele mai multe victorii e numărul unu.
‎Mă numesc Eduardo Puppo și sunt jurnalist.
‎Am publicat prima revistă de tenis în 1980
‎și, de atunci, n-am mai făcut altceva.
‎Am scris despre 300 de turnee ‎din 20 de țări,
‎despre 50 sau 60 de Grand Șlemuri,
‎am fost ofițer de presă la toate ‎publicațiile de tenis din țara mea.
‎Am scris enciclopedia ‎Istoria tenisului argentinian,
‎am lucrat la câteva radiouri
‎și, în 2004, am ajuns la ‎CNN en Español
‎ca analist la știri.
‎În iunie 2007,
‎am auzit de o nouă sesizare a lui Vilas ‎către ATP
‎și am înțeles ‎că era o nedreptate istorică…
‎VILAS VREA SĂ SCHIMBE TRECUTUL, ‎DAR ATP SE OPUNE.
‎…veche de 30 de ani și ideea m-a prins.
‎Șase luni mai târziu,
‎o știre a schimbat cursul evenimentelor
‎și mi-a îndreptat atenția ‎asupra revendicării lui Vilas.
‎OBȚINE LOCUL NR. 1 DUPĂ MULȚI ANI ‎27 DECEMBRIE 2007, 0RA 13:53
‎Situația lui Goolagong a fost un semnal ‎de alarmă în istoria tenisului mondial.
‎Au recunoscut hibe vechi
‎și i-au conferit locul întâi ‎jucătoarei australience după 31 de ani
‎de la obținerea acestuia ‎în circuitul feminin.
‎GOOLAGONG ÎN FRUNTEA WTA ‎TIMP DE DOUĂ SĂPTĂMÂNI ÎN 1976
‎Efectiv m-a emoționat, a fost ca un ordin ‎de începere a unei misiuni.
‎M-a încurajat să mă adâncesc
‎într-un studiu statistic retrospectiv
‎fără să știu ‎ce proporții fantastice va lua studiul meu
‎sau că voi investi în asta 12 ani ‎din viața mea și a familiei mele.
‎ALBUME FOTO
‎Acestea sunt câteva…
‎dintre carnetele și jurnalele ‎scrise de Guillermo.
‎În cariera sa,
‎a avut…
‎un nivel de detaliu…
‎absolut fantastic.
‎Eduardo a început
‎să adopte o poziție…
‎Ca și cum ar fi vrut…
‎SOȚIA LUI EDUARDO PUPPO
‎…să demonstreze lumii tenisului
‎ce îi datora lui Guillermo Vilas.
‎L-am văzut pe Vilas
‎prima dată în partida din 1974 ‎contra lui Julián Ganzabal,
‎finala turneului de la Buenos Aires.
‎Mi s-a părut un om aparte,
‎avea păr lung, bentiță…
‎Nu știu ce m-a surprins mai mult, ‎cum juca tenis
‎sau personalitatea lui.
‎Cred că Guillermo Vilas, ‎pentru iubitorii tenisului,
‎nu are nevoie de prezentare.
‎E numărul unu, doi sau trei, nu mai știu,
‎dar e unul dintre marii campioni de tenis ‎ai lumii.
‎Am început la șase ani, dar am jucat ‎doar la perete timp de trei ani.
‎La perete? Singurel?
‎La perete, la mine acasă.
‎Apoi, am început să joc.
‎- Și imediat ai ajuns campion? ‎- La perete.
‎Cel mai bun din clasă ‎și campion la perete.
‎Tata îmi spunea mereu: ‎„Pasiunea te va duce departe.
‎Jumătățile de măsură nu-ți vor face bine.”
‎Așa că mi-am adunat pasiunile
‎și am făcut mereu la fel.
‎Tata și-a dat seama că sunt sportiv
‎și jucam pe străzi,
‎acolo făceai sport la vremea aceea, ‎era complicat.
‎Așa că m-a încurajat să joc tenis.
‎TURNEUL YPF
‎M-a dus la Villa Gesell ‎la un turneu de tenis.
‎S-a descurcat bine. ‎A zis: „Joacă aici, vorbesc engleza.”
‎Pe urmă au să joace în Europa…
‎Mințea, erau din Mar del Plata.
‎Și mi-a plăcut.
‎A doua zi, tata m-a luat ‎să-mi cumpere rachetă.
‎Și atunci am început să joc.
‎Când aveam șase ani,
‎jucam în garaj.
‎Am început la șase ani. ‎Jucam în garajul de-acasă.
‎Jucam în fiecare seară timp de trei ore ‎și aveam o lampă pe tavan.
‎Tot timpul o spărgeam și mama îmi spusese:
‎„N-ai dreptul decât la una pe zi.”
‎Așa că jucam până spărgeam lampa.
‎Dura două sau trei ore de obicei.
‎Aici vedeți…
‎În fine…
‎Sunt în ordine.
‎Prima rachetă din viața lui.
‎E o Sarina
‎de la Sportlandia, e cea veritabilă.
‎Apoi, Goldwing, la rândul ei…
‎de la Dunlop.
‎A doua e mai profesională.
‎Apoi a trecut la Blue Flash,
‎care era mult mai competitivă, să zicem.
‎Investigația mea urmărea să reconstituie
‎cele 280 de săptămâni
‎dintre august 1973,
‎când a fost publicat ‎primul clasament ATP oficial,
‎și decembrie 1978.
‎Nu era o perioadă oarecare.
‎În opinia mea de jurnalist, ‎în acest interval,
‎Vilas a avut cele mai multe ocazii ‎de a fi numărul unu.
‎Am contactat
‎foști directori de turneu,
‎foști președinți ATP,
‎bibliotecile de la Roland Garros, ‎Wimbledon, USTA, Galeria Celebrităților
‎din Newport, jurnaliști ai vremii,
‎agenții de știri, arhive de ziare…
‎Am consultat ‎mai bine de 100 de surse de încredere.
‎Am primit ajutor ‎de la mulți membri ai familiei, prieteni,
‎colegi, jurnaliști, ‎ca să dactilografiez mii de rezultate.
‎Erau extrem de multe, ‎între 80 și 90 de turnee pe sezon.
‎Totul, potrivit activității reale ‎de pe teren,
‎fără nicio distorsiune a originalului.
‎Tot timpul am fost alături de Eduardo.
‎L-am ajutat cu tot ce mi-a cerut,
‎căci sunt fascinată de investigație ‎și sunt pasionată.
‎Sunt mulțumită de contribuția mea
‎pentru că în joc era adevărul.
‎PROIECTUL V ‎PARTEA I
‎Așa s-a născut Proiectul V,
‎cum l-am intitulat ‎după numele de familie al lui Vilas,
‎încercând să-l păstrez secret.
‎CONFIDENȚIAL
‎Să fii numărul unu e foarte important.
‎Conversațiile pe care le ai într-un taxi
‎sau cu cineva care te întreabă: ‎„Din ce ai trăit?”
‎„Am jucat tenis.”
‎„Ai fost bun?”
‎„Da, am fost numărul unu mondial.”
‎Și rămân uimiți.
‎Dacă spui: ‎„Am fost campion la Openul Francez”,
‎nu e la fel, nu are aceeași greutate.
‎Tata a văzut ‎că, la turneul de la Buenos Aires,
‎majoritatea jucătorilor ‎erau elevii lui Locícero.
‎Vorbeau despre acest profesor ‎cu multă dragoste.
‎Atunci, când aveam opt ani și jumătate,
‎Locícero s-a stabilit aici,
‎a întemeiat școala de tenis ‎și am început să jucăm.
‎M-a întrebat:
‎„Vrei să fii campion sau tenismen?
‎Campion de club sau al Argentinei?”
‎„Mai există și altceva?”
‎„Campion de turneu, ‎campion de Grand Șlem…”
‎„Pot fi campionul Argentinei?”
‎„Da, dacă faci ce-ți spun eu.”
‎Campionului îi trebuie două lucruri…
‎FELIPE LOCÍCERO ‎PRIMUL ȘI SINGURUL PROFESOR
‎…talent și vocație.
‎Ar trebui să lucreze ‎cu un profesionist calificat,
‎care cunoaște și a studiat
‎cele trei materii esențiale ‎pentru un profesor bun.
‎Prima, corpul, a doua, tehnica ‎și, a treia, serviciul.
‎Cine va eșua ‎la oricare dintre aceste materii,
‎dacă nu va avea rezultate, ‎atunci nu va reuși.
‎Îmi întrebam profesorul:
‎„Câți tenismeni merg la turnee în lume?”
‎Spunea:
‎„Să tot fie 60, 70.”
‎În toată lumea! ‎Mi-am dat seama că e un sport dificil.
‎Dacă-ți spun că tenisul nu e dificil?
‎Treaba e că nu poți să evoluezi ‎dacă nu îl înțelegi.
‎Muzica, odată ce o înțelegi, nu e grea.
‎Do, re, mi, fa, sol, la…
‎Și poți cânta tangouri, ‎ranchera, ‎orice fel de muzică.
‎Iar apoi, poți să o compui.
‎La fel e și cu tenisul.
‎Ai patru materii pentru drive ‎și patru pentru rever.
‎După un an de lecții, mi-a zis: ‎„Nu-ți iau bani.”
‎„Dar vreau lecții zilnic.”
‎„Vei avea lecții zilnic, dar nu te taxez.”
‎Și așa a făcut.
‎Știa că aveam să fiu tenismen.
‎LOCÍCERO CU MARELE SĂU ELEV: VILAS
‎TENISMENI CONSACRAȚI ‎CARE NU AU TERMINAT ȘCOALA ELEMENTARĂ
‎Mama s-a temut mereu ‎că voi deveni tenismen.
‎„Ce va fi ‎dacă fiul nostru va fi tenismen?”
‎„Nu va fi, pentru că-n tenis nu-s bani,
‎va vedea că nu va putea avea ce avem noi
‎și se va lăsa păgubaș.”
‎Mama a chemat niște asociați,
‎oameni importanți, avocați.
‎S-au întâlnit cu mine
‎ca să mă convingă că voi fi nefericit.
‎„Voi fi nefericit dacă voi fi ca voi.”
‎Întâlnirea a fost scurtă.
‎- Eram deja campionul Argentinei. ‎- Serios? Deja?
‎Și al Americii de Sud.
‎Eram în echipa campionilor ‎Americii de Sud.
‎Și, la 15 ani, am câștigat Orange Bowl.
‎MIAMI, STATELE UNITE ‎ORANGE BOWL, 1968
‎Toată lumea merge la Orange Bowl și azi.
‎Dacă nu-s acolo, le e greu să ajungă.
‎Atunci, am început să întreb:
‎- „Cine e cel mai bun de aici?” ‎- „Connors.”
‎- „Care e el?” ‎- „E acolo cu maică-sa.”
‎L-am văzut jucând, ‎avea racheta Wilson T2000.
‎Racheta Wilson T2000
‎a fost creată de Lacoste în 1940.
‎Lui Connors i-a plăcut ‎fiindcă nu are putere,
‎e un jucător firav ‎și acea rachetă oferă mai multă putere.
‎Doar el a folosit-o.
‎L-am studiat o săptămână, ‎la toate antrenamentele lui.
‎Când am jucat cu el, am câștigat.
‎N-a trebuit să mă obosesc ca să câștig.
‎Am jucat foarte bine, ‎am făcut tot ce trebuia.
‎El nu m-a urmărit niciodată ‎fiindcă era mai bun decât mine.
‎Am câștigat cu 6-4, 7-5, cred.
‎Când mi-a dat mâna, ‎era foarte furios, nu m-a privit.
‎Și a plecat, a dispărut.
‎Vedeam cine aveau să-mi fie
‎viitorii adversari.
‎Acum e la Mar del Plata.
‎A sosit azi-noapte. Guillermo Vilas.
‎Și, pentru că nu se putea altfel, e aici,
‎la Club Náutico, a doua lui casă.
‎Care a fost cea mai bună performanță a ta, ‎cea mai mulțumitoare?
‎Câștigarea campionatului Orange Bowl.
‎În fiecare an în care am fost, am câștigat ‎Orange Bowl și la dublu, și la single.
‎E cel mai important campionat ‎pentru un jucător de tenis.
‎- La Punta del Este mergi? ‎- O să încerc să merg,
‎dar m-a obosit deplasarea asta,
‎nu m-am odihnit din iulie.
‎Am jucat zilnic, am mers în Europa,
‎sunt epuizat.
‎Ar fi bună o pauză
‎căci acest an va fi mai intens.
‎Trebuie să jucăm Cupa Davis ‎și multe campionate.
‎Ai și de învățat.
‎Da, sunt în clasa a douăsprezecea ‎și mă pregătesc pentru facultate.
‎Eduardo mă sună și spune:
‎„Asta e situația, am terminat cercetarea.
‎Vilas ar fi fost numărul unu ‎dacă era corect clasamentul.”
‎Am zis: „Bun, super, 1977.”
‎La care el: ‎„Nu. A fost în 1975 sau așa ceva.”
‎Iar eu: „Poftim?”
‎Anul 1977 a fost de neuitat ‎pentru toți urmăritorii tenisului.
‎Campania lui Vilas din 1977 a fost unică.
‎Din acest motiv nimeni nu a dat atenție ‎celorlalți ani.
‎Când am analizat 1975,
‎am constatat că Jimmy Connors fusese ‎numărul unu cu o diferență infimă,
‎de ordinul a 0,19 puncte în plus ‎față de Vilas.
‎Media a fost de 42,72
‎față de 45,52.
‎Acea diferență
‎a fost atât de mică, ‎încât m-a făcut să mă concentrez
‎doar la punctele lui Vilas și Connors.
‎E vital pentru sport în ansamblu
‎să fie corect clasamentul
‎și jucătorii au vrut să fie așa ‎și cred că așa și e,
‎dar, desigur, ‎numărul unu era controversat.
‎Am adunat, am scăzut și am împărțit.
‎Mi-am dat seama că făceam o mare greșeală
‎pentru că era imposibil
‎să-l realizez într-o manieră izolată
‎doar în baza punctelor ‎lui Vilas și Connors
‎cum plănuisem.
‎Am înțeles că trebuie să refac clasamentul
‎din ziua în care începuse,
‎din august 1973 încolo.
‎Am făcut o criză emoțională
‎pentru că multe lucruri erau ‎de-acum inutile.
‎A trebuit să reîncep de la zero ‎cu diverși indicatori.
‎Casa a încetat aproape total ‎să ne fie casă
‎din cauză că era ticsită ‎de ziare, cărți, reviste…
‎Efectiv era un depozit plin cu probe.
‎Nici pe prieteni nu-i puteam invita ‎din lipsă de spațiu.
‎Acesta a fost locul
‎unde am petrecut ore în șir, ‎zile și nopți.
‎Mă culcam și uneori mă trezeam
‎să notez lucruri în carnețel ‎în timp ce eram în pat
‎și veneam aici să încerc
‎să scriu toate astea.
‎Uneori, coborau copiii mei și spuneau:
‎„Ce faci așa de târziu?” În fine…
‎Eduardo a făcut din locul lui Vilas ‎în clasament principala sa prioritate.
‎Am avut multe certuri cu el
‎și ne-am certat rău, căci am văzut…
‎că era în pericol ‎cel mai de preț lucru al meu,
‎căsnicia și familia noastră.
‎Am făcut toate calculele posibile ‎în limitele cunoștințelor mele matematice
‎până am atins un punct
‎în care am obosit, am rupt totul în bucăți
‎și asta a fost tot.
‎În unele pagini…
‎investisem multe ore de muncă,
‎iar altele nu erau bune de nimic.
‎Vei fi ce ești sortit să fii ‎sau nu vei fi nimic.
‎Toate acele tipuri de lucruri erau ‎puternice în acea epocă.
‎Valorile declarau că lumea greșea, ‎și așa era.
‎Războiul se terminase și noi dansam
‎pe muzica lui Glenn Miller.
‎Brusc a apărut Elvis,
‎cu o propunere complet diferită.
‎Pentru mine, Elvis era El Flaco Spinetta.
‎Am fost la un concert al lui ‎și erau mulți afară,
‎cu părul lung, ‎iar El Flaco Spinetta a venit
‎cu David Lebón, îmbrăcat în femeie, ‎iar asta a fost…
‎Pentru La Mar del Plata, ‎a fost un lucru uluitor.
‎Concertul m-a dat gata.
‎A apărut celebra mișcare hippy
‎și mi-a plăcut partea ei
‎ideologică de eliberare de atașamente…
‎și de gândire că viața nu înseamnă ‎doar studiu, muncă,
‎să-ți imiți tatăl
‎și să te limitezi la asta, ‎ci să riști să-ți asculți pasiunile.
‎Și, uneori, pasiunile
‎îți aduc libertate,
‎dar nu și bani.
‎Îmi amintesc de Woodstock.
‎Adevărul e că a schimbat lumea.
‎Am devenit mai pasionat cu pasiunile mele,
‎realizând că ele erau singura soluție.
‎DAVIS: KOCH ȘI VILAS ‎PRIMUL MECI
‎Am mers la Houston să joc,
‎am mers la un magazin de discuri ‎și am zis: „Sunt din Argentina.
‎Aveți ceva progresiv?”
‎Zice: „Da, poftim.”
‎Era Hendrix.
‎Am ascultat Hendrix de la Houston la Miami
‎și până la Buenos Aires.
‎M-a înnebunit.
‎Definitiv.
‎ABSOLVENT LA PARIS ‎VILAS ȘI O EVOLUȚIE FENOMENALĂ
‎În țara noastră, împătimiții sportului
‎încep să audă termeni necunoscuți ‎până acum.
‎Passing-shot, drive, rever, ‎Grand Șlem, efect liftat,
‎grație noului star în ascensiune ‎al tenisului argentinian,
‎Guillermo Vilas.
‎FINALA - VILAS CONTRA BORG ‎BUENOS AIRES - 1973
‎Ne-am pus toate speranțele ‎în noua promisiune a tenisului mondial.
‎Până unde va merge?
‎Va juca în următorul Masters la Melbourne?
‎Vilas popularizează tenisul în Argentina.
‎Guillermo s-a comportat cum mă așteptam.
‎Când am ajuns la Melbourne…
‎ANTRENOR ȘI CONSILIER
‎…a arătat că s-a recuperat
‎după epuizarea din Buenos Aires.
‎Antrenorul meu a făcut un antrenament ‎ciudat, nu mai făcusem așa ceva.
‎M-a trezit la ora 04:00.
‎M-a pus să lucrez pe un plan înclinat
‎și cu alte elemente cunoscute doar de el
‎căci combinase diferite exerciții.
‎Sincer, a fost extrem de ciudat ‎și am fost în formă maximă.
‎VILAS - NĂSTASE ‎MASTERS - 1974
‎Năstase era campionul Masters,
‎dar am aplicat totul automat,
‎exact cum mă învățase antrenorul.
‎Și am obosit.
‎Un schimb de mingi hotărât ‎între ambii jucători.
‎Și, la un moment dat,
‎am început să joc
‎haotic.
‎Am luat toate deciziile corecte.
‎Guillermo Vilas e campion ‎la Cupa Masters din 1974.
‎L-a detronat pe românul Ilie Năstase,
‎care câștigase campionatul ‎în ultimii trei ani.
‎Acum câteva luni,
‎o persoană m-a întrebat: ‎„Ce părere ai despre iarbă?”
‎Și am spus:
‎„Iarba e pentru vite.”
‎Acum cred că o parte e pentru vite ‎și alta e pentru tenis.
‎Mi-a fost greu ‎să înțeleg ce s-a întâmplat.
‎Mi-a luat trei ani.
‎Pentru tot ce reușim, avem un sistem,
‎un tipar repetitiv.
‎Dar, uneori, repetițiile sunt ‎atât de departe una de alta,
‎încât e greu de găsit un tipar.
‎Până ce l-am găsit. Apoi…
‎Asta e explicația lui '77. ‎Studiasem timp de trei ani.
‎Eram complet răvășit,
‎iar soția mea răbdătoare
‎a hotărât să pornească ‎în căutarea unei minți geniale,
‎a unui matematician ‎care totodată să cunoască
‎istoria tenisului.
‎M-am gândit unde găsesc pe cineva
‎nebun de legat
‎și obsedat de un anumit subiect,
‎anume clasamentul, dar nu cel actual,
‎ci un clasament de când e lumea de vechi.
‎Așa că am zis:
‎„Eduardo a căutat deja în cărți, ‎în arhive de ziare,
‎a întrebat directori de turnee… ‎Ce mai e? Fanii.”
‎Am început ‎să caut bloguri internaționale
‎ale unor oameni care ar vorbi
‎despre clasament.
‎Am simțit că sunt oameni speciali,
‎complet obsedați,
‎fiindcă nu ești plătit ‎să scrii pe bloguri.
‎Apoi am accesat unul
‎și am dat de un slovac.
‎Am început să-i vorbesc.
‎I-am zis lui Eduardo: „Uite o persoană ‎care îți seamănă perfect.”
‎A găsit un slovac
‎care nu a răspuns provocării,
‎dar m-a recomandat unui român,
‎Marian Ciulpan.
‎Am fost sceptic la început
‎pentru că suntem într-un mediu online, ‎unde nu…
‎Foloseam pseudonime ca nume, ‎nu nume reale.
‎Dar mi s-a părut în regulă,
‎căci era legat de proiectul meu.
‎Căutam în clasamentele istorice.
‎Un argentinian urma să se asocieze ‎cu un român
‎pentru a studia clasamentul lui Vilas.
‎Și Vilas, un argentinian,
‎a obținut gloria
‎grație lui Felipe Locícero
‎și a unui român, Ion Țiriac.
‎Când m-a contactat Eduardo,
‎am simțit că se cuvine ‎să recompletăm istoria.
‎BUNĂ ZIUA, DLE PUPPO, ‎VĂD CĂ DEJA AȚI AVUT ASTA.
‎INTERESANT.
‎TRIMITEȚI-MI DATELE
‎Am încercat să-i explic lui Eduardo ‎ce înseamnă
‎să refaci clasamentele epocii,
‎a înțeles și a început să-mi furnizeze ‎datele care îmi trebuiau.
‎I-am dat multe date
‎și informații despre turnee
‎și era un obiectiv important,
‎ambițios în privința volumului.
‎Când găseam ceva, ‎îi dădeam de știre lui Eduardo.
‎La care venea cu contribuția sa.
‎Îi dădeam cifre, ‎dar apoi venea cu ceva de genul:
‎„Ce e asta? Am găsit această remiză.
‎Acest turneu nu trebuia clasificat?”
‎Registrele din primii ani,
‎din anii '70, când au început ‎să folosească computerul în ATP,
‎nu erau tocmai uniforme.
‎Erau multe tipuri de clasamente, ‎diferite moduri de a le ține.
‎Eduardo se axa pe anii '70.
‎Cea mai activă perioadă a lui Vilas.
‎Și se aștepta ‎să-l vadă situat pe locul întâi.
‎Borg, Panatta, pe terenul central, vă rog.
‎Nu Panatta! Vilas!
‎- Borg, Vilas, pe terenul central. ‎- Mulțumesc.
‎Guillermo Vilas, Argentina.
‎Openul Francez e…
‎FINALA VILAS-BORG ‎ROLAND GARROS, 1975
‎…cel mai important turneu din lume ‎pe zgură.
‎E un turneu major.
‎Am câștigat în anul precedent, ‎voiam să încerc să îmi apăr titlul
‎și mai ales să joc
‎cu cel mai bun jucător, Guillermo, ‎în finală.
‎Când am ajuns acolo, aveam emoții,
‎căci îl învinsesem ultima dată
‎și câștigasem Cupa Masters…
‎Pentru că știam că pot să înving
‎și fiindcă, cum spuneam, ‎eram un simplu jucător, nu unul mare.
‎Ne cunoaștem loviturile slabe
‎sau pe cele puternice, ne cunoșteam jocul
‎foarte bine,
‎deci era aproape ca o partidă de șah
‎când am intrat pe teren eu și Guillermo.
‎Eram prieten bun cu Borg, ‎călătoream împreună.
‎La un moment dat, m-am întâlnit cu el
‎când ajungeam la hotel ‎și a zis: „Pot să te întreb ceva?
‎Drive-ul tău e nașpa
‎și reverul meu e de cacao.”
‎Așa că ne-am împărtășit tehnicile.
‎Eram prieteni la cataramă.
‎Era sud-american, eram suedez.
‎Dar am rezonat,
‎mentalitățile ni s-au potrivit perfect.
‎Îmi amintesc
‎că, în fiecare seară, ‎mergeam la alimentara
‎și cumpăram mult iaurt,
‎căci amândurora ne plăcea iaurtul.
‎Cumpăram câte 20 de iaurturi
‎și mâncam uitându-ne la televizor.
‎Și jucam împreună la dublu.
‎Pariam cu Borg
‎despre cine va rupe racheta rivalului,
‎cine va rupe cele mai multe rachete.
‎Le ținteam pieptul.
‎Pe atunci, nimeni nu înțelegea ‎efectul liftat.
‎Exersam mult împreună ‎și petreceam mult timp împreună.
‎Asta era o problemă a noastră,
‎eu și Guillermo făceam aceleași lucruri,
‎dar lucram la alte aspecte ‎ca să ne îmbunătățim jocul.
‎Adică, lucra probabil la același aspect
‎la care trebuia și eu să lucrez.
‎Era important pentru mine ‎să câștig partida cu Guillermo,
‎căci cred că, în acea perioadă, am devenit
‎doi dintre cei mai buni jucători pe zgură ‎din lume.
‎Pregătirea mea de programator ‎s-a dovedit utilă.
‎Am construit un sistem care
‎calcula totul automat.
‎Am folosit MATLAB ‎în primele zile ale proiectului.
‎Lucrează extrem de rapid.
‎Și poate da soluții ‎la probleme matematice complexe.
‎Cu Ciulpan, calculele au mers ‎mult mai repede
‎și, între august 1973
‎și decembrie 1978,
‎conform bazei de date a ATP,
‎au publicat oficial 128 de clasamente
‎din cele 280 posibile ‎pentru săptămânile din acel interval.
‎Așadar, dacă urmăm acest criteriu oficial,
‎celelalte 152 de săptămâni rămase
‎ar avea poziții goale.
‎Dar n-a fost așa.
‎În 1975,
‎cele 13 săptămâni publicate
‎i-au fost date lui Jimmy Connors.
‎15 DEC 1975 ‎ACTUALIZAREA 31
‎Și cele 39 de săptămâni nepublicate, ‎tot lui.
‎I-au dat ‎toate cele 52 de săptămâni ale anului
‎fără să le înregistreze ‎și să le calculeze complet.
‎Așa e, cred că o merita.
‎A spus că va reuși ‎și a reușit, doamnelor și domnilor.
‎Am primit
‎un mesaj video de la Vilas,
‎de la Guillermo Vilas.
‎Și era…
‎entuziasmat de proiectul meu
‎și dorea să se facă dreptate.
‎Așa că m-a motivat.
‎Marian, ce mai faci?
‎Sunt Guillermo Vilas.
‎Știu că faci o treabă fantastică
‎și depind de tine.
‎Știu că ești foarte obosit ‎și îmi pare rău pentru asta.
‎Dar, știi, lucrurile astea
‎nu sunt normale
‎și doar oameni ca tine pot ‎să îl ajute pe un om ca mine.
‎Te rog, continuă!
‎Și ne vom vedea când se va termina totul
‎și vom sărbători. Mulțumesc din suflet!
‎BUENOS AIRES - 20-04-1975 ‎VILAS - CLARK GRAEBNER
‎Vilas a recunoscut ‎că jucase foarte bine în 1975.
‎Și, după Wimbledon,
‎a câștigat peste 30 de meciuri la rând,
‎și a simțit ‎că era foarte aproape de Connors.
‎OPENUL SUA - 27-08-1975 ‎SEMIFINALA ORANTES - VILAS
‎Pentru media sa,
‎a fost crucială evoluția neîntreruptă ‎pe care a avut-o
‎în multe momente ale acelui sezon.
‎Potrivit ATP, ‎Connors a terminat pe primul loc
‎cu o diferență cvasi-inexistentă,
‎de doar 0,198 de puncte peste Argentina.
‎Atunci a făcut Vilas primele reclamații ‎la ATP.
‎Îi întreba pe responsabilii ‎de întocmirea listelor
‎dacă avansase ‎practic în fiecare săptămână.
‎Mereu primea același răspuns:
‎„Nu, Willy, ești tot al doilea.”
‎Și tot așa, pentru că nu a mai avansat,
‎nici după ce a câștigat ‎în fiecare săptămână.
‎Știam că sunt în față.
‎Cum de, după tot acest timp,
‎nu treceam linia
‎să fiu, măcar pentru o zi,
‎numărul unu?
‎Am fost unul dintre componenții inițiali ‎ai comitetului de clasificare.
‎Nu zic că nu a mai vorbit cu altcineva, ‎dar, din ce știu…
‎nu mi s-a plâns că nu e numărul unu.
‎În 1975,
‎Connors a jucat în turneul Bermuda,
‎care e de categoria E.
‎Deci e o diferență de 40 de puncte ‎Între ce a pierdut
‎din 1974
‎și ce a câștigat în 1975.
‎Acea diferență de 40 de puncte
‎i-a scăzut media.
‎MANUEL ORANTES L-A ÎNVINS ‎PE ARGENTINIAN
‎Deși Vilas pierduse ‎o semifinală fantastică,
‎Openul SUA din 1975,
‎din Forest Hills, ‎cu spaniolul Manuel Orantes,
‎acea evoluție
‎a fost rampa de lansare ‎pentru marele pas pe care voia să-l facă.
‎Am luat, cum am spus, clasamentul oficial ‎original din 8 septembrie,
‎am luat acea foaie
‎și am calculat 22 septembrie ‎cum ar fi trebuit să fie
‎dacă l-ar fi publicat la data aceea.
‎Și, începând de luni, 22 septembrie 1975,
‎conform reviziilor noastre,
‎Guillermo Vilas a ajuns ‎pe poziția numărul unu reală
‎pentru prima dată în viață.
‎Când am aflat că media din 1975
‎a fost incorectă în clasamentul oficial
‎și lipsea o dată
‎în care Guillermo ar fi fost numărul unu,
‎Eduardo a fost luat prin surprindere.
‎Acolo urcă
‎și își păstrează locul ‎încă cinci săptămâni,
‎până în 27 octombrie 1975, ‎când Connors recâștigă locul întâi.
‎Connors s-a întors pentru zece săptămâni ‎și Vilas a adăugat două,
‎săptămânile din 5 și 12 ianuarie 1976,
‎completându-și astfel cele șapte săptămâni ‎la vârf.
‎Jimmy Connors a terminat fiecare săptămână ‎ca numărul unu, investigația nu contestă.
‎El și Vilas sunt protagoniști involuntari ‎ai consemnării istoriei oficiale,
‎niciunul nefiind responsabil, ‎nici pro, nici contra.
‎Țiriac, schimbi stilul de joc ‎al lui Guillermo Vilas?
‎Cred că și Guillermo trebuie ‎să-și schimbe jocul,
‎să fie mai agresiv, să crească ritmul.
‎Să sperăm că profită de asta.
‎E un moment de tranziție, foarte dificil,
‎dar e singura sa șansă ‎de a-și menține nivelul înalt.
‎Sperăm să fie bine
‎și îți mulțumim ‎pentru ajutor și colaborare
‎pentru ca Guillermo să fie primul în lume.
‎- Toți vrem asta. ‎- Mulțumesc.
‎Țiriac mă abordase de câteva ori
‎și, pentru că mergea bine ‎când jucam cu el,
‎am zis să încercăm o lună.
‎Am încercat o lună ‎și am câștigat trei turnee la rând.
‎L-am sunat și i-am zis:
‎„Te angajez, cât costă?”
‎M-a întrebat de ce.
‎I-am zis: „Mi-am atins limita.”
‎„Dar ai câștigat asta, asta și asta.”
‎„Da, dar nu…
‎E mai ușor cu tine.”
‎Vilas a venit cu opt perechi de ghete.
‎A venit cu șase, șapte, opt tricouri
‎și se antrena între șase și opt ore pe zi.
‎Țiriac mi-a zis odată:
‎„Cum te simți ‎cu cel mai bun antrenor din lume?”
‎Am răspuns: „Dar deja știi
‎că te afli în fața unui jucător ‎care poate executa orice lovitură îi ceri.
‎Cu tehnica mea, pot executa ‎orice lovitură, orice joc,
‎pe orice suprafață,
‎îi pot imprima mingii efect ‎din orice poziție,
‎fără să obosesc, ore în șir.”
‎Primul lucru a fost
‎să testeze câte ore puteam juca ‎fără să obosesc.
‎Am jucat opt ore și m-a oprit.
‎Am zis: „Pot continua.”
‎„Nu, e destul.”
‎Respect enorm tot ce a făcut
‎pentru că…
‎puterea,
‎munca și dăruirea…
‎au fost cel mai bun lucru ‎pe care l-am văzut vreodată.
‎Imediat am ajuns în finala australiană.
‎Afară.
‎Roscoe se întoarce.
‎Minge de meci.
‎Afară! Da!
‎Joc, set și titlul de campion ‎pentru Tanner.
‎E 6-3, 6-3, 6-3.
‎Priviți chipurile lui Vilas și Tanner.
‎Puteți vedea întreaga miză.
‎Am pierdut cu Tanner.
‎Guillermo Vilas.
‎Era un Guillermo Vilas pragmatic
‎care a intrat pe terenul central ‎pentru finala masculină la single.
‎Am început să jucăm toate turneele ‎și am fost slab.
‎NISA ‎ÎNVINS ÎN FINALĂ
‎MONTE CARLO ‎ÎNVINS ÎN SEMIFINALĂ
‎Uneori trebuie să ajungi ‎pe fundul prăpastiei
‎pentru ca orice…
‎ajutor venit să-ți prindă bine.
‎Apoi, am mers în Hawaii.
‎Mereu vrusesem să ajung acolo, dar singur.
‎HAWAII, STATELE UNITE ‎1977
‎Țin minte c-am fost în deșert, am alergat, ‎am urcat pe munte,
‎am văzut apusul și, la sfârșit,
‎m-am întors și am văzut că muntele era ‎în partea aceea și era luminat,
‎dar cealaltă parte n-avea lumină.
‎Era în beznă.
‎Erau coioți,
‎toți urlau,
‎efectiv m-am speriat.
‎Am rămas zece zile acolo.
‎Și Țiriac a venit să mă vadă.
‎Când a văzut că mă simt rău, a spus: ‎„Acum preiau eu.
‎Va fi greu.”
‎Guillermo era un tip ‎căruia îi trebuiau într-o săptămână…
‎treizeci de ore doar
‎ca să obțină precizia unei lovituri.
‎A început să se ocupe de toate, ‎de antrenamente, de program…
‎Nu mă gândeam la nimic.
‎A făcut multe schimbări.
‎N-am mai scris, scriam poezie.
‎Vizionam mereu filme
‎și citeam cărți, ‎iar el mi-a luat toate astea.
‎A început să mă toaleteze ‎ca pe un copac bătrân.
‎Îl ascultam în toate.
‎A funcționat perfect.
‎Mi-a pregătit o dietă foarte strictă, ‎mă înfometam.
‎Atât de foame mi-era încât visam mâncare.
‎Vilas…
‎m-a costat 365 de zile pe an
‎timp de zece ani.
‎BUENOS AIRES, ARGENTINA ‎DECEMBRIE 2013
‎Deși e greu de crezut,
‎Vilas a fost ultimul ‎care a aflat de investigație.
‎La șase ani după ce am început,
‎dat fiind că aveam mare încredere ‎în statistici,
‎am hotărât să-i spun.
‎BUENOS AIRES, 26 DECEMBRIE 2013
‎„Iată prima veste bună
‎despre clasamentul tău”, i-am zis.
‎S-a uitat la ea neîncrezător,
‎și-a aranjat părul cu mâna stângă,
‎m-a privit, a mai cerut o cafea,
‎a vorbit despre vreme, despre căldură
‎și nu a reacționat.
‎DUPĂ 48 DE ORE, VILAS L-A SUNAT PE PUPPO
‎A spus: „Scuze că am fost cam sec, ‎dar eram emoționat,
‎îmi treceau de toate prin cap.
‎A fost a treia oară că am simțit ‎o lovitură atât de dură de la tenis.
‎Prima a fost când am câștigat Mastersul ‎ca necunoscut,
‎apoi, când am câștigat ‎al doilea Open Australian
‎fiindcă era tata acolo ‎și l-am văzut prima dată plângând,
‎iar a treia e asta.”
‎Ultima sa propoziție
‎m-a dărâmat complet.
‎A spus:
‎„Îți dai seama
‎ce înseamnă hârtia asta pentru mine?”
‎A fost primul impact emoțional pozitiv ‎pe care l-am avut cu Vilas,
‎dar totodată m-am simțit
‎puțin speriat, căci…
‎ar fi putut fi un pas… periculos
‎dacă toate astea nu s-ar fi terminat bine.
‎Vilas nu îmi ceruse să-l fac numărul unu.
‎Îl implicam…
‎în lupta aceasta
‎paralelă cu propria sa luptă,
‎mult mai agresivă.
‎Și am regretat că i-am dat plicul acela.
‎PARIS, FRANȚA ‎1977
‎Jucasem deja finala de la Roland Garros.
‎La acel moment,
‎câștigasem deja 40 sau 35 de turnee.
‎Nu eram amator.
‎Țiriac a înțeles că, pentru a juca finala, ‎trebuia să mă antrenez de două ori.
‎Aici e locul ‎unde s-a antrenat Vilas în 1977,
‎La Faisanderie.
‎S-a antrenat aici în mai și iunie 1977,
‎fiindcă voia un loc liniștit, ‎Vilas era izolat
‎aproape de toate.
‎Așa că au stat aici.
‎Vilas a dormit aici sub copaci.
‎Un loc foarte frumos.
‎Locul unde se vânau fazani.
‎E puțin departe de centrul…
‎Parisului, e un loc frumos.
‎Țiriac se ocupa de toate și-l ascultam.
‎De fiecare dată când luam o decizie, ‎lucrurile se complicau.
‎Îi respectam programul,
‎făceam tot ce-mi spunea, ‎mă antrenam și făceam totul
‎în același fel, repetam totul.
‎Nu mă implicam în lucruri.
‎Doar scriam în fiecare zi
‎în jurnal până mă relaxam.
‎Nu puteam dormi noaptea, de stres.
‎FINALA VILAS - GOTTFRIED ‎ROLAND GARROS, 1977
‎Nu, dar problema e că ne-au spus… ‎Vrem niște explicații.
‎FINALA VILAS - GOTTFRIED ‎ROLAND GARROS, 1977
‎Mă gândeam la încă un ghem ‎și, când a anunțat arbitrul,
‎am realizat că se terminase.
‎Știam că e minge de meci, dar jucam.
‎Mecanica era ‎că, la sfârșitul punctului, începea altul.
‎De asta am lăsat brațele jos, ‎nu le-am ridicat.
‎Și m-am întors spre Țiriac.
‎Pentru că, în adâncul tău, ‎repeți mecanica.
‎Dacă scoți un rechin din apă, ‎continuă să facă așa.
‎E afară, nu e nimic.
‎Ce mușcă? Mușcă din reflex.
‎Eram un fel de rechin.
‎BUENOS AIRES, ARGENTINA ‎4 DECEMBRIE 2014
‎Punctul de pornire al întregii povești ‎e joi, 4 decembrie 2014.
‎Îmi amintesc foarte clar ora,
‎era 14:56, ora Argentinei
‎și era 12:56 la destinație,
‎Pontevedra Beach, în Statele Unite.
‎Acela a fost exact momentul ‎în care am trimis
‎întregul arsenal de documente
‎direct la președintele ATP.
‎E-mailul conținea un link ‎și o parolă de acces
‎la cele 1232 de fișiere criptate online
‎și la cele 1119 pagini
‎ale investigației propriu-zise.
‎Odată ce sistemul a fost creat cu puncte,
‎presupun că asta e, punctele sunt puncte.
‎Nu poți contrazice matematica,
‎decât dacă e greșită, ‎și de asta suntem aici.
‎PROIECTUL V
‎Investigația garanta că orice îndoieli
‎și erori tehnice și statistice ale ATP
‎erau susținute de probe reale,
‎probe scanate, probe tangibile.
‎Mi-ar fi trebuit mulți ani și asistenți
‎să mă uit la munca depusă cu echipa lui.
‎Dar am încredere, ‎Eduardo e respectat în branșă
‎și știu că e om serios.
‎Știu că n-ar fi ridicat problema ‎dacă nu o simțea întemeiată.
‎Mă simțeam singur, îmi place singurătatea.
‎Habar nu ai cât m-am distrat.
‎Jucam, mergeam în cameră, mâncam,
‎comandam ceva în cameră și mă culcam.
‎Nu mai aveam strop de energie.
‎Programul de somn îmi era dat peste cap ‎și, când ești frânt,
‎oboseala te îndepărtează de oameni,
‎dar nu te împiedică să gândești.
‎Te poți gândi la lucrurile cele mai libere ‎și mai frumoase care-ți vin în minte.
‎Am trăit lucruri superbe atunci.
‎Mă bucuram de lucruri simple, ‎ca o înghețată.
‎Când ești obosit, ‎te gândești la lucruri foarte sedentare.
‎Nu știu.
‎„Sper că patul e proaspăt. ‎O să pornesc aerul condiționat.”
‎Sunt lucruri care par niște fleacuri,
‎dar, în acele momente, păreau esențiale.
‎WIMBLEDON 20/06/1977 ‎RUNDA 3, MARTIN-VILAS 6-2, 6-4, 6-2
‎VILAS-KODES ‎5-7, 6-2, 4-6, 6-3, 6-2
‎LOUISVILLE, 25/7/1977 ‎VILAS-DIBBS, 1-6, 6-0, 6-1
‎SOUTH ORANGE, 31/7/1977 ‎VILAS-TANNER, 6-4, 6-2
‎Am ajuns la Gstaad
‎și Thomaz Koch mi-a zis: ‎„Mâine trebuie să vii să-l vezi
‎pe Krishnamurti, un filosof indian.”
‎Ploua, așa că am mers.
‎„Ce încercăm,
‎cu toate aceste discuții…
‎VOCEA LUI KRISHNAMURTI ‎FILOSOF
‎…e să vedem dacă nu putem crea radical
‎o transformare mentală.”
‎Și m-am întors
‎din nou de-a dreptul siderat.
‎Deodată, toată bucuria
‎avea o serenitate, ‎ca și cum ar fi fost lucruri importante
‎și depindeam mai mult de armonie ‎decât de anxietate.
‎Asta mi-a schimbat viața.
‎RĂSPUNS LA E-MAILUL ‎PRIVIND CLASAMENTUL ATP.
‎MULȚUMESC
‎Am așteptat răspunsul ATP, ‎a venit după două luni
‎și a fost negativ.
‎CALCULAT MANUAL ‎ACURATEȚE 100%
‎Sunt convins ‎că Eduardo e mai frustrat decât mine.
‎A lucrat la asta ‎cu mulți ani înaintea mea.
‎Potrivit autorităților,
‎nu aveau toate datele, datele complete,
‎din anii '70 și nu puteau proba motivele
‎erorilor găsite de noi.
‎Să obții cifrele reale
‎care reflectă adevărul ‎și totuși să ți se nege…
‎Nu pot să vă spun cât e de frustrant.
‎Respingerea ne-a făcut
‎să-l integrăm și pe Guillermo Vilas
‎în echipa noastră.
‎Vilas i-a trimis apoi un e-mail personal
‎președintelui Kermode
‎spunându-i, între altele, că presupunea
‎că va înțelege ‎situația dificilă și injustă
‎în care îl pusese ATP.
‎Și că, totodată, se simțea liber,
‎ca membru fondator al ATP,
‎să formuleze o plângere în justiție.
‎Kermode a răspuns în aceeași zi, ‎a fost foarte rapid,
‎dar cu aceeași poziție ‎pe care deja o cunoșteam.
‎Vilas nu a primit
‎un răspuns mai bine argumentat.
‎NEW YORK, SUA ‎IULIE 1977
‎Azi continui cu înregistrarea ‎pe care am început-o demult.
‎Acum patru zile.
‎E greu să vorbești cu un reportofon.
‎E un mijloc lipsit de sentimente.
‎VILAS CĂTRE PRIETENII CHACHO, ‎ARTURO, EL FLACO
‎Aici totul e bine.
‎Mi-e dor mult de voi.
‎Vă simt foarte aproape.
‎Abia aștept ‎să revin în Argentina să fiu cu voi
‎și să împărțim tot ce avem.
‎Sper să joc bine la următoarele turnee,
‎vreau să fiu în formă maximă…
‎și să câștig,
‎asta vreau.
‎Azi-noapte, în beznă, ‎odată cu sistemul energetic,
‎a căzut și o parte din așa-zisa ‎ordine socială sau civilizație.
‎MILIOANE PE ÎNTUNERIC ÎN PANA DE CURENT ‎CARE AFECTEAZĂ NEW YORK CITY
‎Vilas avea o viziune periferică ‎în afara lumii tenisului
‎și mi-a spus de multe ori
‎că, în 1977, când a sosit la New York,
‎a simțit o atmosferă ciudată.
‎Erau revolte, incendii,
‎probleme financiare, ‎un val de căldură teribil,
‎pe lângă celebrul caz al Fiului lui Sam,
‎care a fost prins ‎înaintea Openului SUA de la Forest Hills.
‎Omul pe care poliția îl credea ‎Fiul lui Sam,
‎un criminal care a ucis șase persoane ‎și a rănit șapte în ultimele 13 luni
‎a fost arestat la New York.
‎Le-a spus polițiștilor: ‎„Bun, m-ați prins.”
‎Atmosfera era apăsătoare ‎și Vilas o simțea.
‎Mă temeam, căci eram obosit, nu pierdusem, ‎câștigasem multe turnee,
‎câștigasem la Kitzbüehl, ‎la Washington, la Louisville,
‎la Columbus, la Ohio, la South Orange,
‎Westchester, unul după altul, ‎fără să pierd.
‎Și iată-mă la Openul SUA.
‎Bun venit la ediția 1977
‎a Openului SUA, campionatul de tenis ‎de la Forest Hills, New York.
‎FINALA, VILAS - CONNORS ‎OPENUL SUA, 1977
‎Înaintea acestei partide finale,
‎l-am încălzit
‎o oră și jumătate
‎pe un teren alăturat.
‎Când am intrat, eram transpirat.
‎Simte emoția!
‎Țiriac avea o tactică, eu aveam alta.
‎Am folosit-o pe-a mea ‎și nu a mers bine imediat.
‎În primul set, a fost zero.
‎Pare să mediteze.
‎Câștigase patru sau cinci puncte
‎genial cu un voleu spectaculos.
‎La un moment dat, am văzut că vine
‎și m-am avântat în spațiul deschis, ‎nu era nimic.
‎Va fi bună, la fel și aceasta!
‎Ce lovitură!
‎În tenis sunt jucători
‎care se tem să piardă.
‎Vilas nu se temea să piardă.
‎Aproape că se temea să câștige.
‎Cel mai greu la o victorie nu e ‎să o obții,
‎ci să-ți convingi adversarul că va pierde.
‎Să vedem ce spune arbitrul. ‎Există îndoieli.
‎Iar Vilas a câștigat! A câștigat!
‎Vilas e campion la Forest Hills!
‎Argentinianul e înconjurat ‎de o mulțime de fotografi
‎și de alți oameni, e haos.
‎Vilas e campion la Openul SUA ‎și numărul unu în lume!
‎Atunci s-a născut această tradiție ‎pentru finale și pentru tenis.
‎Lumea năvălește… ‎Se întâmplă mereu când joc.
‎S-a întâmplat la Roland Garros,
‎dar erau 20 de oameni.
‎Aici erau cu miile.
‎În ultima zi, pe 11 septembrie 1977,
‎în noaptea când a ajuns la hotel
‎după victoria de la Openul SUA ‎contra lui Jimmy Connors,
‎și-a luat carnețelul, acest jurnal,
‎și a spus…
‎L-a deschis ‎și mai avea o singură pagină goală
‎pentru a-l completa, aceasta.
‎Și a scris…
‎că a câștigat, spune totul,
‎și a scris: „Bravo, Guillermo! ‎Prietenul tău de 25 de ani.”
‎Era propriul lui prieten atunci.
‎Înainte de Roland Garros, în 2015,
‎m-a contactat jurnalistul american ‎Christopher Clarey
‎de la ‎The New York Times
‎pentru că îl informase Kermode
‎că ATP nu îl recunoaște pe Vilas ‎ca numărul unu.
‎Asta m-a derutat total,
‎totul fiind până acum confidențial.
‎Și, de fapt, articolul a apărut online ‎în 25 mai
‎și în versiunea tipărită ‎a ‎The New York Times ‎a doua zi.
‎Titlul m-a șocat.
‎DUPĂ MULȚI ANI PENTRU GUILLERMO VILAS, ‎ÎNCĂ NU E NUMĂRUL UNU
‎Eduardo a venit la mine cu cercetarea ‎și povestea lui…
‎REPORTER, ‎THE NEW YORK TIMES
‎…cu câteva luni înainte să scriu ‎despre asta.
‎A fost printre cele mai interesante ‎și complicate cazuri întâlnite de mine.
‎Era un articol lung în care Kermode
‎își expunea punctul de vedere spunând
‎că era 100% sigur ‎sau cât de aproape putea fi de 100%
‎că rescrierea istoriei e imposibilă.
‎Din perspectiva ATP,
‎se temeau că, dacă vor crea precedentul
‎și îl vor recunoaște pe Vilas ‎ca numărul unu,
‎vor veni mulți alții să spună:
‎„Trebuia să fiu numărul patru în 1979 ‎sau numărul zece.”
‎VILAS A FOST NUMĂRUL 1 ÎN 1975
‎Erau repercusiuni mari ‎pentru lumea tenisului.
‎Nu am vrut să publicăm ancheta,
‎dar acel accident mediatic a servit măcar
‎la impunerea temei în viitor.
‎ATP NU-L RECUNOAȘTE PE VILAS CA NR. 1
‎Cred că e un caz special.
‎Nu cred că e altcineva…
‎A fost cazul lui Evonne Goolagong
‎și cred că ATP ar putea spune la fel ‎despre Guillermo Vilas.
‎Dar nu am văzut toată documentația, ‎sunt sigur că e din abundență.
‎Am presupus că punctele ATP computerizate ‎și cum au fost ele concepute
‎erau exacte, ‎fiindcă în matematică nu e loc de erori.
‎Apoi am aflat, după două decenii,
‎când dl Puppo și-a început investigația ‎în numele lui Vilas,
‎că au comis o eroare ‎la calculele propriu-zise.
‎Cazul cred că e deschis.
‎Nu-mi amintesc de nimeni să spună:
‎„E teribil, ‎Guillermo ar trebui să fie numărul unu.”
‎N-am auzit această discuție.
‎A trebuit să ne oprim și să înțelegem ‎lucrul de bază impus de istorie.
‎Când un sportiv produce un rezultat,
‎îi aparține pentru totdeauna.
‎Nimeni poate să-i manipuleze realizările
‎sau să-i spună ce să facă cu ele,
‎nici ATP, nici ITF sau reporterii, ‎nici măcar însuși sportivul.
‎E un drept imprescriptibil, inalienabil.
‎În mai 2015, Vilas autorizase
‎intrarea în scenă a unui avocat ‎pentru a avea un punct de vedere legal,
‎a domnului Adrián Sautu de la Riestra,
‎care a devenit reprezentantul nostru ‎la ATP.
‎Inițial, i-am propus ATP-ului
‎o mediere
‎cerând o judecată declarativă
‎de recunoaștere a lui Guillermo ‎ca numărul unu mondial
‎și de clarificare a faptului
‎că nu a cerut nicio răsplată financiară.
‎Cum naiba să nu fi fost numărul unu?
‎Nimeni nu a înțeles.
‎Unele persoane
‎care au rescris istoria au pus…
‎Depinde de cine scrie istoria, ‎nu de cine o citește.
‎Și, în cartea mea,
‎Guillermo din acei ani ‎a fost de departe numărul unu.
‎NEW YORK, SUA ‎IANUARIE 1978
‎În lumea tenisului anilor '70, ‎exista o tradiție îndelung așteptată,
‎coperta influentei reviste ‎World Tennis
‎în ediția sa de rezumat al sezonului.
‎Pe copertă apărea jucătorul ‎care, în opinia lor,
‎fusese numărul unu în acel an.
‎Și, pentru a-l defini ‎pe cel mai bun jucător din 1977,
‎editorii au așteptat
‎finala Mastersului din ianuarie 1978
‎dintre Borg și Connors.
‎MASTERS NEW YORK ‎IANUARIE 1978
‎În acel an, Connors a câștigat
‎nouă turnee.
‎Borg a câștigat șapte.
‎Eu câștigasem 14.
‎Fiecare câștigase câte un Grand Șlem.
‎Eu câștigasem două ‎și am fost în finala altuia.
‎I-am dublat în toate.
‎Dar, atunci, depindeam de acel rezultat.
‎Connors nu câștigase nimic, ‎nu avea nicio șansă.
‎Aveam nevoie să câștige.
‎Nu am vrut să merg la finală, ‎era prea greu pentru mine.
‎Așa că am făcut un lucru ‎neobișnuit pentru mine.
‎Țin minte că am fost la Woodstock.
‎WOODSTOCK, SUA ‎IANUARIE 1978
‎Locul unde am avut primul contact ‎cu libertatea la concert.
‎Am fost la Woodstock ‎și am simțit libertatea,
‎am văzut acel loc și am zis:
‎„Dacă învinge celălalt…
‎poate că…
‎trebuie să-mi construiesc o cabană ‎să vin să trăiesc aici…
‎M-aș enerva cumplit!”
‎O lovitură directă!
‎A înapoiat mingea.
‎Acum e aproape de fileu.
‎Un set alb!
‎M-am întors noaptea,
‎era târziu, stăteam la Hotel Plaza.
‎Am intrat tiptil
‎și am dat de Donald Dell.
‎M-a întrebat:
‎„Ai văzut meciul?”
‎Am zis: „Nu.
‎Cine a câștigat?”
‎Mi-a zis:
‎„Connors.”
‎Iar eu:
‎„Cum a fost?”
‎Am încercat să nu zâmbesc sau ceva. ‎„Cum a fost meciul?”
‎Așa că am urcat în cameră,
‎m-am încuiat acolo…
‎Am rămas acolo cu ochii ațintiți în tavan.
‎A doua zi m-am dus să-mi iau biletul
‎la Aerolíneas,
‎m-am urcat în avion…
‎Eram în avion
‎și a venit căpitanul, ‎care îmi era prieten bun.
‎A venit și a zis: „Guillermo…
‎Ți-a trimis Țiriac asta.”
‎VILAS E NUMĂRUL UNU!
‎Am deschis-o și era revista ‎World Tennis,
‎eram numărul unu.
‎VILAS, NUMĂRUL UNU!
‎WORLD TENNIS‎ ÎI CLASIFICĂ ‎PE CEI MAI BUN JUCĂTORI AI LUMII
‎Toți fuseserăm la ședința foto ‎pentru copertă.
‎Eu, Borg…
‎Ne-au pozat pentru copertă, ‎unul urmând să apară pe ea.
‎Deci așteptau acolo.
‎Când am văzut-o,
‎am comandat o șampanie
‎și am băut mult în acea zi.
‎Am băut mult, meritam cu adevărat.
‎IUNIE 2015
‎Într-o dimineață din iunie 2015, mi-a zis:
‎„Frate, trebuie să scrii o carte ‎despre viața mea
‎și vreau să fii păstrătorul ‎lucrurilor mele.
‎Tot ce am păstrat din tenis din copilărie
‎vreau să fie la tine.
‎Lucruri de la părinții mei, ‎echipament de tenis,
‎de muzică,
‎vreau să le ții tu ‎ca să nu se piardă nimic.
‎Vreau să i le încredințez cuiva ‎de încredere și m-am gândit la tine.”
‎A mai zis: „Știi ce contează pentru mine.
‎Vreau ca totul să rămână în Argentina, ‎unde a început povestea mea
‎și unde vreau să se termine.”
‎Să trebuiască să inventariezi totul…
‎lucrurile pe care le avea Guillermo, ‎pe care le păstra, a fost…
‎epuizant.
‎Erau atât de multe lucruri!
‎Puteai vedea în orice hârtie,
‎în orice tricou cu care câștigase ‎la Roland Garros,
‎în orice produs material pe care îl avea…
‎Erau parte din istoria sa, ‎ca și cum povestea totul.
‎A fost…
‎și foarte emoționant.
‎Acest carnet e plin cu tactici.
‎Aici e o hartă a terenului.
‎Avea conceptul că terenul are suflet,
‎ca orice lucru.
‎Aici explică puțin
‎conceptul cum că terenul are suflet
‎și pe unde să intri și să ieși ‎de pe un teren de tenis.
‎Nu vrea să explice acest lucru ‎cu lux de amănunte
‎căci este unul ‎dintre secretele lui tehnice.
‎Vilas a spus: „Fă-mi o favoare.
‎Păstrează toate carnetele la loc sigur.
‎Nu vreau să se piardă
‎pentru că fac parte din istoria mea
‎pe care am scris-o zi de zi.
‎Vreau să ți le las, să ai grijă de ele, ‎știu c-o vei face
‎și, dacă voi păți ceva,
‎vei ști ce să faci.”
‎M-a privit în ochi cu ochii lui injectați, ‎ca de obicei,
‎m-a îmbrățișat
‎și am parafat acel contract spiritual ‎pe care-l încheiam
‎și acesta a fost încă un șoc emoțional ‎pentru mine.
‎Când căldura te oprește ‎și ritmul te pornește
‎și când ziua devine vară,
‎suntem aici să te înveselim ‎și să-ți răcorim vara.
‎Radio Music.
‎Primul meu turneu, la Cupa Masters,
‎l-am câștigat fără antrenor.
‎Cu Belfonte.
‎L-am luat pe Belfonte, neavând antrenor, ‎să văd dacă istoria se va repeta
‎și l-am invitat pe tata.
‎„Tată,
‎hai în Australia, ‎dar vei face tot ce-ți spun.
‎Îmi vei urma toate mișcările.
‎Nu poți face nimic singur.
‎Trebuie să fim o echipă, ‎să simt că suntem pe aceeași frecvență.”
‎Și m-a ascultat.
‎FINALA VILAS - SADRI ‎OPENUL AUSTRALIAN, 1979
‎Minge de meci pentru Vilas.
‎A câștigat!
‎Tatăl lui e fericit.
‎La fel și Guillermo Vilas.
‎Am jucat și am câștigat fără antrenor.
‎Tata m-a văzut câștigând un Grand Șlem.
‎Nu venea nimeni niciodată, ‎se emoționau prea tare.
‎Acum învingătorul, ‎Guillermo Vilas din nou,
‎trofeul campionatului Australiei ‎la single.
‎La final, tata a plâns ‎când mi-au dat cupa.
‎Nu obișnuia să plângă,
‎a fost una dintre rarele ocazii ‎când s-a întâmplat.
‎Începuse să plângă din tribună, ‎deja se înmuiase.
‎TRĂIASCĂ VILAS! ‎AL DOILEA TITLU LA OPENUL AUSTRALIAN
‎Stăteam la hotelul Hilton și a spus:
‎„Acesta nu e hotelul Hilton. ‎Acum se cheamă Alcatraz Hilton.”
‎Mi-a zis: „Ai o viață frumoasă,
‎dar nu mi-aș dori-o pentru nimic în lume.
‎Nu vreau să trec din nou prin suferințele ‎ultimelor două săptămâni.
‎Nu te invidiez deloc.
‎Îmi place că ești așa pasionat ‎de acest sport.
‎Nu merită să-ți trăiești toată viața ‎ca sclav al lui
‎pentru că ești atât de implicat în el
‎încât nu vei mai ieși niciodată.
‎Îți doresc să fii fericit.
‎Dar nu o să te mai văd vreodată jucând.”
‎Și așa a fost.
‎BUENOS AIRES, ARGENTINA ‎DECEMBRIE 2016
‎Mergeam la casa lui Vilas ‎ca să îi editez cartea
‎și, într-o dimineață, ‎a venit neanunțat avocatul.
‎A stat doar zece sau 15 minute,
‎dar a fost foarte încurajator.
‎În decembrie 2016,
‎am avut discuții foarte pozitive ‎cu avocați apropiați de ATP
‎și eram pe drumul cel bun ‎spre recunoașterea sa ca numărul unu,
‎simțeam realmente că eram foarte aproape.
‎Și m-am dus să-i spun lui Guillermo.
‎Avocatul a plecat și am rămas iar singuri.
‎Atunci am trăit momentul ‎cel mai emoționant,
‎când, pentru prima dată în viața lui,
‎a simțit că primul loc în lume
‎putea fi un lucru real ‎și că lupta sa se putea încheia.
‎Printr-o întorsătură a soartei,
‎camera pe care o instalasem deasupra mesei
‎ca să-i înregistrez corecturile ‎pentru carte
‎a mers în continuare.
‎Cui ai vrea să-i dedici…?
‎- Ei bine, sincer… ‎- Numărul unu…
‎Păi, toată munca pe care ai depus-o…
‎Totul…
‎Îți amintești când mă supăram ‎și te supărai și tu?
‎Ai înțeles…
‎Știi…
‎Mă supăram, iar tu…
‎Spuneai: „Te superi pe mine, ‎dar nu și pe…?”
‎Nu mă supăram… Așa era situația.
‎Situația în sine, adică…
‎Făceam așa tot timpul.
‎Liniștește-te.
‎Ce nenorociți…
‎S-a rezolvat.
‎Hai, frate, cum îmi spui tu.
‎Mulțumesc, omule.
‎Brațele astea au reușit.
‎Mulțumesc.
‎- Cel cu fratele tău tatuat pe el. ‎- Aici.
‎- Te iubesc, omule. ‎- Mulțumesc mult.
‎Mulțumesc pentru ajutor.
‎A înregistrat.
‎Sper să nu dispară din nou.
‎Nu.
‎Guillermo, soția lui, Phiang, ‎și copiii lor au părăsit Argentina
‎pe 19 decembrie 2016.
‎În 9 mai 2018,
‎conducerea ATP a emis ‎al treilea verdict negativ.
‎Cazul nu mai este luat în considerare.
‎După acel refuz,
‎am început o serie de acțiuni legale
‎în diferite părți ale lumii.
‎PARIS, FRANȚA ‎2019
‎Bună, Phiang!
‎Bine, și tu?
‎Da?
‎Splendid!
‎Da, trebuie să vorbesc cu William.
‎Mulțumesc. Pa!
‎William,
‎ce mai faci?
‎Foarte bine.
‎Da, sunt la Paris.
‎Da.
‎În primul rând, vreau să-ți spun
‎despre rachete…
‎Le am, sunt multe.
‎Da, plec la Monaco
‎peste două zile,
‎așa că, în fine, ne vom vedea!
‎Salută-i pe toți!
‎Pa, William. Pa!
‎Pa!
‎La începutul lui 2017,
‎cu familia Vilas locuind la Monaco,
‎am continuat editarea cărții lui ‎prin telefon.
‎De fiecare dată când vorbeam ‎de la distanță,
‎observam că ceva se schimba.
‎Lui Guillermo îi era mai greu
‎să își amintească detaliile.
‎„Sunt tenismen”, mi-a spus.
‎„Nu pot să mă dau bătut.”
‎Era răspunsul pe care îl așteptam.
‎MONACO, 2019
‎HELIPORTUL MONACO
‎- Puppo? ‎- Eu sunt.
‎Puppo!
‎Drace! E minunat c-ai venit!
‎E fantastic!
‎- Ce faci? ‎- Ce faci?
‎- Bine. ‎- Serios?
‎Sunt fericit să te văd. Am venit, nu?
‎Da, da, mulțumesc.
‎Sunt sigur că o știi pe asta, Jack Kramer.
‎- Da. ‎- Dar e semnată.
‎„Lui Guillermo,
‎Jack Kramer.”
‎Uite!
‎Semnătura.
‎Racordajul e moale.
‎E perfect.
‎E grea?
‎Nu, asta nu e grea.
‎Nu e grea pentru brațul tău.
‎Pe atunci…
‎- Eram ceva mai tineri. ‎- …eram încă în formă.
‎Da, sigur.
‎E adevărat.
‎Tu.
‎Tu!
‎Guillermo Vilas.
‎1982.
‎Guillermo Vilas și Jimmy Connors, 1981.
‎- Asta e finala suspendată. ‎- Da.
‎Așteptarea a fost
‎complicată emoțional,
‎mai cu seamă de prietenia ‎pe care am avut-o
‎de când am separat
‎relația dintre jurnalist și tenismen
‎de cea dintre jurnalist și tenismen ‎și prieten.
‎Suntem singuri. ‎Normal, cine ar veni pe ploaia asta?
‎- Eu. ‎- Noi, da.
‎- Îmi place apa. ‎- E frumos.
‎Nu că l-am ales eu pe el sau el pe mine.
‎Viața a fost cea care ne-a adus împreună
‎și să îl am atât de aproape ‎și să fim atât de apropiați
‎e un lucru inexplicabil.
‎Nu-l voi putea explica niciodată
‎și îi mulțumesc vieții pentru asta.
‎- Guillermo Vilas? ‎- Da.
‎- Sunt argentinian. ‎- Ce a rămas din el.
‎Mă bucur să te văd!
‎Fiul meu îți poartă numele.
‎Îl cheamă Martin Guillermo, ‎numele mijlociu e al tău.
‎Incredibil.
‎A fost uimitor, nu?
‎Și-a botezat fiul după tine.
‎N-am să uit niciodată cuvintele
‎păstrate de Vilas…
‎nu știu unde…
‎când mi-a mulțumit pentru ce am făcut.
‎Când a recunoscut că am avut încredere
‎în realizările lui, ‎într-o luptă care nu era a mea.
‎Când mi-a mulțumit că i-am fost alături…
‎în ultimul lui pas de tenismen…
‎care, după el, ‎a fost cel mai important pas.
‎Și pentru mine, ‎cel mai emoționant lucru din relația asta
‎a fost când mi-a spus…
‎că am fost un miracol în viața lui.
‎Era eroul meu.
‎Fiindcă l-am văzut jucând cu Björn Borg ‎de multe ori.
‎Îmi place cum era pe teren, foarte intens.
‎Mulțumesc că mi-ai cerut ‎să vorbesc despre unul dintre idolii mei.
‎Guillermo Vilas a fost foarte important ‎în prima parte a carierei mele.
‎Ca jucător,
‎din nou, a fost printre cei mai mari,
‎toți și-l vor aminti pe Guillermo.
‎Cred că a câștigat patru Grand Șlemuri,
‎probabil a câștigat multe ‎dintre turneele europene pe zgură.
‎Așadar, e un mare campion.
‎Când eram foarte tânăr, îmi amintesc
‎un lucru pe care mi l-a spus:
‎„Toți știu să alerge în lateral,
‎dar să alergi înainte și înapoi ‎e mult mai complicat,
‎așa că trebuie să încerci ‎să scoți jucătorii
‎din zona lor de confort.”
‎Guillermo a fost unul dintre jucătorii ‎care și-au lăsat amprenta
‎mai ales în etica de lucru ‎pentru următoarea generație de jucători.
‎A fost un luptător incredibil, ‎era neobosit,
‎ar fi trebuit să fie pe primul loc,
‎dar atunci era alt sistem de clasificare.
‎Nu câștigai jucând mult.
‎Îi cunoaștem cu toții lupta ‎și eforturile de pe teren.
‎Asta era totul pentru el.
‎Așa că, dac-ar fi recunoscut ‎ca numărul unu,
‎cred că ar fi un lucru foarte frumos.
‎Guillermo e vrednic ‎de numărul unu în lume.
‎A câștigat patru Grand Șlemuri.
‎A fost tenismenul dominant pe zgură ‎pentru câțiva ani.
‎A câștigat mai multe turnee ‎decât oricine în câțiva ani.
‎Toți ar trebui să primească recunoașterea ‎pe care o merită.
‎Dacă are dreptate, ar trebui investigat.
‎Sunt sigur că ATP va modifica ‎ce se află în registre
‎dacă se dovedește corect.
‎Categoric, Guillermo merita ‎să fie numărul unu, așa că…
‎Vreau să spun că a fost anul lui,
‎în mod clar.
‎Clar, trebuia să fie numărul unu.
‎Vilas a jucat ultimul meci profesionist ‎în 1992.
‎A câștigat 62 de titluri și a fost ‎între primii zece nouă ani la rând.
‎Recordurile lui includ cele mai multe ‎titluri într-un an (16 în 1977).
‎S-a însurat cu Phiangphathu Khumueang. ‎Are patru copii.
‎După 45 de ani, ATP încă nu recunoaște ‎cele șapte săptămâni
‎în care a fost numărul unu, ‎în ciuda probelor.
‎În cei șase ani de anchetă, ‎ATP nu a produs nicio probă contrară.
‎Vilas, Puppo și echipa lor vor lupta ‎până la recunoașterea adevărului.
‎DEDICAT LUI WILLY ‎CU TOATĂ DRAGOSTEA ȘI ADMIRAȚIA NOASTRĂ
‎Aceasta este una dintre atât de multele ‎trăsnăi pe care le fac de la o vreme.
‎ÎN MEMORIA LUI „PROFE” ‎JUAN CARLOS BELFONTE (1939 - 2020)
‎Subtitrarea: Andrei Albu