Downloaded from YTS.MX
EN ORIGINAL DOKUMENTAR FRA NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
I løbet af sine rejser mellem maj 1973 og slutningen af 1979
optog Guillermo Vilas 46 kassettebånd, som aldrig er blevet hørt
før nu.
VILAS - BEGYNDELSEN
Mit liv har været en stor opdagelse. Jeg har altid ville finde mening med alt.
Da jeg blev brændt, første gang jeg så ild, var det fantastisk.
Det var varmt og rart, og jeg tænkte: "Hvad, hvis jeg rører den?
Måske får jeg det varmt indeni."
Jeg opdagede hele tiden verden, og sådan kom jeg her.
Hvem er denne Guillermo Vilas,
der har revolutioneret tennisverdenen i eftermiddag?
Guillermo Vilas er en af de største nogensinde.
En meget unik stil, en meget unik personlighed.
Hvis man slår det op,
NR. 1 - 12 UGER
er en af de vigtigste spillere i tennishistorien, Guillermo Vilas.
I 1977 satte han rekorden ved at vinde 50 singlekampe i træk.
I året blev han nummer et i verden.
Fra Buenos Aires, Argentina,
Guillermo Vilas!
1991 HALL OF FAME-INDSAT
Jeg nød det altid bagefter.
Man kan ikke være glad. Man kan…
…gøre noget,
så når man husker det, efter det er sket,
gør det én glad.
Guillermo var der altid til de store turneringer.
Jeg mødte ham der. Det var helt særligt.
NR. 1 - 310 UGER - AKTIV
Jeg vidste, han havde en stærk enhåndsbaghånd.
Han havde en stor venstre arm, og han arbejdede utrolig hårdt.
FORSVARENDE MESTER VILAS UBESEJRET I 15 KAMPE
Han er en af de største spillere i sportens historie, og han er argentinsk,
og han havde stor indflydelse på latinamerikansk tennis.
Faktisk bør alle latinamerikanske atleter takke ham.
NR. 1 - 209 UGER - AKTIV
Hans spil, hans mentalitet,
alt det påvirkede mig og mange spillere her i Argentina.
Jeg havde en plakat med Guillermo. Da jeg voksede op, var han min helt.
Den mest succesfulde mandlige spiller fra Sydamerika.
Han betyder meget for tennis.
NR. 1 - 20 UGER
Han var en del af en stor generation med Borg, Guillermo, Connors
og Ilie Năstase…
VILAS TRIUMFERER I WASHINGTON-FINALE
At vinde er en konsekvens af alle de gode ting, man gør på et år,
af alt arbejdet, hele indsatsen, man lægger i det, man laver.
Det vigtigste for mig er at forbedre mig selv.
Vilas var besat af at blive nummer et i alle de kategorier, han spillede.
JOURNALIST OG FORSKER
Først nummer et i Náutico Mar del Plata.
Så nummer et i byen Mar del Plata,
i landet, og endelig for at slutte cirklen
ved at blive nummer et i verden.
Jeg husker, han hævdede, at han var nummer et.
HJERTE OG MESTER
Han fortjente det. Han var den bedste spiller
og skulle have været nummer et i verden.
Vilas har hævdet det hele livet.
Han gjorde det i 1975, i 1977 og i 1982,
de tre år, han spillede op til sit bedste,
og det tætteste han kom på at blive nummer et i verden.
Han fik aldrig et positivt svar fra verdens tennisledere.
Og ATP sagde: "Nej, han var nummer to."
Jeg bad mange gange om at se optegnelserne.
De nægtede det altid.
I løbet af den tid havde de et mærkeligt…
…pointsystem.
ATP FORENING FOR TENNISPROFESSIONELLE
INTERNATIONAL RANGLISTE
ATP offentliggjorde nok ikke alle ranglisterne tidligere
på grund af teknologisk uduelighed.
ATP lejede et computersystem til arbejdet…
MATEMATIKER OG PROGRAMMØR
…og oprindeligt tog det en til to dage for systemet at beregne dataene.
Om man brugte computer eller ej, er det ret nemt.
Se, hvor mange turneringer nummer et-spillerne har vundet hvert år,
og de vandt ikke halvdelen af det, jeg vandt.
Jeg vidste, det ikke var korrekt. At nogen havde gjort
alt det værste, de kunne, for at få mig til at tro på,
at jeg ikke var nummer et.
Det siges, at det er irrationelt at ville ændre fortiden.
Kan man slå sin egen historie?
Folk tror, at historien skrives af hvem som helst,
men den skrives af tiden. Tiden giver dig alt.
Hvis man ser på Vilas
og McEnroe og Connors,
og hvem der er nummer et, to og tre,
er det gætværk, så jeg tror,
at han måske var … De er fra USA.
Måske var det derfor, han var nummer tre.
Der kommer sikkert nogen,
som tager ansvar og siger: "Sådan gøres det"
og vil promovere det, fordi spilleren med flest sejre altid er nummer et.
Jeg hedder Eduardo Puppo, og jeg er journalist.
Jeg udgav mit første tennisblad i 1980, og siden da har jeg aldrig lavet andet.
Jeg dækkede omkring 300 turneringer i 20 lande,
over 50 eller 60 Grand Slams.
Jeg var pressesekretær for alle typer tennisudgivelser i landet.
Jeg skrev encyklopædien om argentinsk tennishistorie, arbejdede i flere radioer,
og i 2004 kom jeg til CNN en Español som analytiker for dets nyhedsudsendelse.
I juni 2007
hørte jeg om en ny påstand fra Vilas til ATP,
og jeg forstod, at det var en historisk uretfærdighed…
VILAS VIL ÆNDRE FORTIDEN, MEN ATP LADER DEN VÆRE.
…for 30 år siden, og idéen hang ved.
Og et halvt år efter ændrede nogle nyheder tingenes gang
og fik mig til at rette opmærksomheden mod Vilas' påstand.
FÅR NR. 1-RANG FLERE ÅR SENERE
Goolagongs situation var en brat opvågning i tennisverdenshistorien.
De vedkendte sig gamle fejl
og gav nr. 1-positionen til den australske spiller efter 31 år,
siden hun opnåede den i kvindeligaen.
GOOLAGONG ENDELIG RANGERET TOP I WTA I TO UGER I 1976
Det rørte mig virkelig og var som en ordre til at starte en mission.
Det opmuntrede mig til at trænge ind i et statistisk tilbageblik
uden at vide alt det fantastiske, min undersøgelse havde i sigte,
eller at jeg og min familie ville investere 12 år i det her.
Her er nogle…
…af de notesbøger og dagbøger, som Guillermo skrev.
I løbet af sin karriere
havde han virkelig…
…en detaljerigdom…
…der var fantastisk.
Eduardo begyndte…
…at indtage en stilling…
Som om han var i en stilling…
EDUARDO PUPPOS KONE
…hvor han måtte vise tennisverdenen,
hvad de skyldte Guillermo Vilas.
Jeg så Vilas
for første gang i kampen i 1974 mod Julián Ganzabal,
finalen i Buenos Aires-turneringen.
Jeg syntes, at han var anderledes. Han havde langt hår med et hårbånd i.
Om det var måden han spillede på, der overraskede mig mest,
eller hans type, ved jeg ikke.
Guillermo Vilas, for yndere af tennis, behøver du ingen præsentation.
Du er nummer et, to eller tre… Det kan jeg ikke huske,
men du er blandt de meget store tennismestre.
Som seksårig spillede jeg mod væggen i tre år.
Mod væggen? Helt alene?
Mod væggen derhjemme.
Så begyndte jeg at spille.
-Og du blev mester med det samme? -Mester mod væggen.
Skolens bedste og mester mod væggen.
Min far fortalte mig altid: "Lidenskab vil føre dig langt.
At gøre tingene halvt er ikke godt for dig."
Så jeg lagde alle mine hobbyer sammen og gjorde altid det samme.
Min far indså, at min præstation som atlet
og leg på gaden…
…det var der, man dyrkede sport dengang, var meget indviklet.
Så han opfordrede mig til at spille tennis.
Y.P.F. TURNERING
Han tog mig med til Villa Gesell at se tennis.
Han gjorde det godt. "De, der spiller her, taler engelsk.
Bagefter tager de til Europa…"
Han løj, de var fra Mar del Plata.
Og jeg elskede det.
Dagen efter tog min far mig med ud at købe en ketsjer.
Så begyndte jeg at spille.
Da jeg var seks år gammel,
spillede jeg i garagen.
Jeg begyndte som seksårig. Jeg spillede i garagen.
Jeg spillede hver aften i tre timer, og der var en lampe i loftet.
Jeg slog den altid i stykker, og min mor havde sagt:
"Du må kun smadre den én gang om dagen."
Så jeg spillede, indtil lampen gik i stykker.
Det varede som regel to eller tre timer.
Her ser du…
Godt.
Her er rækkefølgen.
Den første ketsjer, han brugte.
Det er en Sarina
fra Sportlandia. Det er virkelig den.
Her er en Goldwing, der også var…
…af Dunlop.
Den anden er mere professionel.
Og så gik han videre til Blue Flash,
der var langt mere konkurrencedygtig så at sige.
Min efterforskning skulle rekonstruere
de 280 uger mellem august 1973,
da den første officielle ATP-rangliste blev offentliggjort,
og december 1978.
Det var ikke en tilfældig tidsperiode.
Efter min mening som journalist havde Vilas i den tid
de fleste muligheder for at være blevet nummer et.
Jeg fik fat på tidligere turneringsledere, tidligere ATP-formænd,
Roland Garros-bibliotekerne, Wimbledon, USTA, Hall of Fame
i Newport, datidens journalister,
nyhedsbureauer, avisarkiver…
Jeg tjekkede over 100 seriøse kilder.
Jeg fik hjælp fra mange familiemedlemmer, venner,
kolleger og journalister til at skrive tusindvis af resultater ind.
Der var så mange, mellem 80 og 90 turneringer pr. sæson.
Alt efter den rigtige aktivitet på banerne
uden forvrængning af originalen.
Jeg har altid været ved Eduardos side.
Jeg hjalp ham med alt, han bad mig om,
fordi jeg brænder for at efterforske, og jeg bliver ret besat.
Jeg er meget tilfreds med mit bidrag,
for sandheden stod på spil her.
PROJEKT V DEL I
Sådan blev Projekt V til.
Det er sådan, jeg kaldte det, efter Vilas' efternavn
for at holde det hemmeligt.
FORTROLIGT
Det er meget vigtigt at være nummer et.
De samtaler, man har i en taxa
eller med en, der spørger: "Hvad arbejdede du som?"
"Jeg spillede tennis." "Nå, var du god?"
"Ja, jeg var nummer et i verden." Og de siger: "Hold da op!"
Siger man: "Jeg var French Open-mester", er det ikke lige så stærkt.
Min far så, at da de kom til Ciudad República-turneringen,
var de fleste spillere Locíceros elever.
De talte om den lærer med stor kærlighed.
På den tid, da jeg var otte et halvt år gammel,
slog Locícero sig ned her.
Han startede tennisskolen, og vi begyndte at spille.
Læreren sagde: "Vil du være mester eller tennisspiller?
Mester i klubben eller Argentina?" "Er der andet?"
"Turneringsmester, Grand Slam-mester…"
"Kan jeg blive Argentina-mester?" "Ja, hvis du gør, hvad jeg siger."
Mesteren skal have to ting.
FELIPE LOCÍCEROS STEMME ENESTE LÆRER
Talent og kald.
De bør arbejde med en kvalificeret professionel,
som kender og har studeret
de tre vigtigste fag for en god lærer.
Først kroppen, så teknik og så serven.
Hvis de svigter i en af de tre ting,
hvis de ikke præsterer, lykkes det ikke for dem.
Jeg spurgte ham:"Hvor mange tennisspillere er der på turné i verden?"
Og han sagde: "Måske 60 eller 70."
I hele verden! Og jeg indså, at det var en svær sport.
Hvad, hvis jeg siger, at tennis ikke er svært?
Sagen er, at man ikke kan udvikle sig, hvis man ikke forstår det.
Når man først forstår musik, er det ikke svært.
Do, re, mi, fa, sol, la…
Og man kan spille tangoer, ranchera og al slags musik.
Og så kan man skrive den. Det samme gælder for tennis.
Man har fire motiver til forhånden og fire til baghånden.
Efter et år sagde han: "Jeg vil ikke tage penge. Men du får undervisning hver dag."
"Du får undervisning hver dag, men det er gratis." Sådan blev det.
Han vidste, jeg skulle være tennisspiller.
LOCÍCERO MED SIN GODE ELEV: VILAS
ROSTE TENNISSPILLERE, DER IKKE ER FÆRDIGE MED FOLKESKOLEN ENDNU
Min mor var altid bange for, at jeg ville blive tennisspiller.
"Sæt nu vores søn bliver tennisspiller?"
"Det bliver han ikke. Det er der ingen penge i.
Han indser, at han ikke kan få det, vi har, og så giver han op."
Og min mor ringede til nogle partnere, vigtige folk, advokater,
og de mødtes med mig for at overbevise mig om, at jeg ville blive ulykkelig.
"Jeg bliver ulykkelig, hvis jeg gør som jer." Mødet var ganske kort.
-Jeg var allerede mester i Argentina. -Var du? Allerede?
Og i Sydamerika.
Jeg var på Sydamerikas mesterhold.
Og som 15-årig vandt jeg Orange Bowl.
MIAMI, USA ORANGE BOWL, 1968
Alle tager stadig til Orange Bowl i dag.
Ellers bliver det svært at slå igennem.
Så jeg begyndte at spørge:
-"Hvem er den bedste spiller her?" -"Connors."
-"Hvem er han?" -"Han står der med sin mor."
Jeg så ham spille. Han havde Wilson T2000-ketsjeren.
Wilson T2000-ketsjeren blev lavet af Lacoste i 1940.
Connors kunne lide den, fordi han ikke er stærk.
Han er en svag spiller, og den ketsjer gav ham mere styrke.
Det var kun ham, der brugte den.
Jeg studerede ham i en uge og gik til alle hans træningstimer.
Da jeg spillede mod ham, vandt jeg.
Jeg behøvede ikke gøre meget for at vinde.
Jeg spillede godt, gjorde alt, hvad jeg skulle.
Og han så mig aldrig, fordi han var bedre end mig.
Jeg vandt med 6-4, 7-5, tror jeg.
Da han gav mig hånden, var han vred og så ikke på mig.
Og så gik han. Forsvandt bare.
Vi så på, hvem der ville blive
mine fremtidige fjender.
Han er nu i Mar del Plata.
Han ankom i aftes. Guillermo Vilas.
Vi ønsker det ikke anderledes. Han er her i Club Náutico, hans andet hjem.
Hvilken har været din bedste præstation, den mest givende for dig?
At vinde Orange Bowl-mesterskabet.
Hvert år vandt jeg en Orange Bowl i double og single.
Det er det vigtigste mesterskab for en tennisspiller.
Skal du til Punta del Este?
Jeg vil prøve, men jeg er meget træt efter rejsen,
fordi jeg ikke har hvilet mig siden juli.
Jeg har spillet hver dag, jeg rejste i Europa.
Jeg er udmattet.
Det ville være rart at hvile, for i år bliver det mere intenst.
Vi skal spille Davis Cup og mange konkurrencer.
Og du skal studere.
Ja, det er mit sidste år, og jeg skal forberede mig på universitetet.
Eduardo ringer og siger:
"Her er situationen. Jeg har undersøgt det.
Vilas skulle have været nummer et, hvis de havde bedømt det rigtigt."
Og jeg sagde: "Okay, cool, 1977."
Og han siger: "Nej. Det var i 75 eller noget."
Jeg sagde: "Hvad?"
1977 var året for os alle, der så tennis.
Vilas' kampagne i 1977 var unik.
Og derfor var der ingen, der lagde mærke til andre år, vel?
Da jeg så på 1975,
bemærkede jeg, at Jimmy Connors var nummer et med en tæt difference
på lidt over 0,19 point mere end Vilas.
Gennemsnittet var 42,72
mod 42,52.
Den difference
var så lille, at jeg kun fokuserede på Vilas' og Connors' point.
Det er helt afgørende for spillet, at ranglisten er korrekt,
JOURNALIST, TENNIS CHANNEL
og spillerne ville have det sådan, og normalt er den det,
men selvfølgelig var nummer et omstridt.
Jeg lagde sammen, trak fra og dividerede.
Og jeg indså, at jeg begik en frygtelig fejl,
fordi det var umuligt
at gøre det på en isoleret måde
med kun Vilas og Connors' point, som jeg havde planlagt.
Jeg var nødt til at lave om på ranglisterne
fra den dag, de startede,
fra august 1973 og videre.
Jeg fik et nervesammenbrud,
fordi mange ting nu var ubrugelige.
Jeg måtte starte fra bunden med hensyn til mange ting.
Vores hjem holdt helt op med at være et hjem,
fordi det var proppet med papirer, bøger, blade…
Det var et lager fuld af bevismateriale.
Vi kunne ikke invitere venner på grund af den manglende plads.
Og det var her,
hvor jeg tilbragte timer og dage og nætter.
Jeg gik i seng og vågnede nogle gange
for at skrive ting i en notesbog, mens jeg lå i sengen,
og jeg kom her for at prøve
at skrive alt det ned.
Nogle gange kom mine børn ned, så mig og sagde:
"Hvad laver du oppe så sent?"
Eduardo satte Vilas' rangering som førsteprioritet.
Jeg havde mange intime skænderier med ham,
og de var hårde, fordi jeg så…
…at min dyrebareste ting var i fare, vores ægteskab og vores familie.
Jeg blev ved med at regne på alt, jeg kunne med min matematiske viden,
indtil jeg nåede til et punkt,
hvor jeg blev træt og rev alt i stykker,
og det var det.
I nogle sider…
…havde jeg lagt meget arbejde,
og andre var totalt ubrugelige.
Du bliver det, du skal være, eller ingenting.
Man lagde stor vægt på den slags dengang.
Værdierne sagde, verden tog fejl, og det gjorde den.
FRED MED BEATLES-KRAFT
Krigen var forbi, og vi dansede til Glenn Millers musik.
Så dukkede Elvis op
med et helt andet udspil.
Og min Elvis var El Flaco Spinetta.
Jeg tog til en koncert, og der var mange udenfor
med langt hår, og El Flaco Spinetta kom
med David Lebón, klædt ud som en kvinde, og det var…
I Mar del Plata var det overraskende.
Koncerten overvældede mig.
Den berømte hippiebevægelse kom,
og jeg elskede den del af ideologien, om at være fri for alle tilknytninger.
Og at mene, at livet ikke kun handlede om at studere og arbejde som ens far
og blive trygt i det. Men man skulle vove sin lidenskab.
Og nogle gange giver din lidenskab dig frihed,
men ingen penge.
Og jeg husker Woodstock.
Det ændrede verden.
Og jeg blev vildere med min lidenskab,
fordi det var den eneste løsning.
KOCH OG VILAS DEN FØRSTE KAMP
Jeg rejste til Houston for at spille.
Jeg gik ind i en pladebutik og sagde: "Jeg er fra Argentina.
Har du noget progressivt?"
Og han sagde: "Ja, værsgo."
Og det var Hendrix.
Jeg lyttede til Hendrix fra Houston til Miami
til Buenos Aires uafbrudt.
Og jeg gik amok. Helt amok.
UDDANNET I PARIS VILAS OG EN ENESTÅENDE BEDRIFT
I vores land begynder alle sportsfans
at høre ord, der var ukendte indtil i dag.
"Passing shot", forhånd, baghånd, Grand Slam, topspin,
og det er takket være den nye argentinske tennisstjerne,
Guillermo Vilas.
FINALE - VILAS VS. BORG BUENOS AIRES 1973
Vi venter meget af det nye potentiale i verdenstennis.
Hvor langt når han?
Kommer han med til næste Masters i Melbourne?
Vilas gør tennis populært i Argentina.
Guillermo spillede som forventet.
Da vi ankom til Melbourne…
TRÆNER OG RÅDGIVER
…var han kommet sig helt
efter udmattelsen i Buenos Aires.
Min træner gav mig en sær træningstime. Jeg havde aldrig prøvet det.
Han vækkede mig klokken fire.
Jeg skulle træne over en skrå overflade
og med andre elementer, som kun han vidste,
fordi han havde blandet forskellige øvelser.
Det var virkelig underligt, og jeg havde aldrig været bedre.
FINALE VILAS VS. NASTASE MASTERS 1974
Năstase havde Masters Cup-mesterskabet, men jeg brugte alt automatisk,
som min træner havde lært mig.
Og jeg blev træt.
Målbevidst boldduel for begge spillere.
Og på et tidspunkt
begyndte jeg at spille
med lidt anarki.
Jeg traf alle de rigtige beslutninger.
Guillermo Vilas er mester i 1974.
Han væltede rumæneren Ilie Năstase,
som havde vundet mesterskabet de sidste tre år.
For et par måneder siden
kom én hen til mig og sagde: "Hvad synes du om græsset?"
Og jeg sagde:
"Græsset er til køer."
Nu synes jeg, at noget er til køer, og noget er til tennis.
Det sværeste var at efterrationalisere det skete. Det tog mig tre år.
For alt, hvad vi opnår, har vi et system, et gentagelsesmønster.
Men gentagelser kan ske så langt fra hinanden,
at det er svært at finde et mønster.
Indtil jeg fandt det.
Det er derfor, 1977 skete. Jeg havde studeret i tre år.
Jeg var helt ødelagt,
og min tålmodige kone besluttede at gå på jagt efter en genial person,
en matematiker, som også kendte til tennishistorien.
Jeg spekulerede på, hvor jeg kunne finde folk,
der var helt gale og besatte af et bestemt emne,
altså ranglisten, og ikke den nuværende,
men en oldgammel rangliste.
Så jeg sagde:
"Eduardo har allerede kigget i bøger, i avisarkiver,
spurgt turneringsledere… Hvad ellers? Jamen, fansene."
Jeg kiggede i internationale blogge fra folk, der talte
om ranglister.
Jeg følte, de var særlige mennesker,
helt besatte, for når man skriver en blog, får man ingen løn.
Og så klikkede jeg på en, og fandt en mand fra Slovakiet.
Så jeg talte med ham.
Jeg sagde til Eduardo: "Her er en person, der ligner dig."
Hun fandt en slovakisk mand, som ikke ville tage udfordringen op,
men han anbefalede mig til en anden mand fra Rumænien,
Marian Ciulpan.
Jeg var skeptisk i starten,
fordi vi er i et medie på nettet, og…
Vi brugte avatarer som navne, ikke rigtige navne.
Men det føltes rigtigt, for det var forbundet til mit projekt.
Jeg undersøgte historiske ranglister.
En argentiner ville slå sig sammen med en rumæner
for at studere Vilas' rangering.
Og Vilas, en argentinsk fyr,
opnåede hæder, takket være Felipe Locícero
og en rumæner, Ion Tiriac.
Da Eduardo kontaktede mig,
føltes det som det rigtige at gøre historien færdig.
HEJ HR. PUPPO. JEG SER, DU ALLEREDE HAVDE DEN HER.
INTERESSANT.
SEND MIG DATAENE
Jeg forklarede Eduardo, hvad det betyder at rekonstruere tidens ranglister,
og han forstod og gav mig de data, jeg havde brug for.
Jeg gav ham mange data og information om turneringerne,
og det var en meget stor målsætning,
ambitiøst, hvad angår mængden.
Når jeg fandt noget, gav jeg Eduardo besked.
Og han kom med sine oplysninger.
Jeg gav ham tal, men han kom tilbage med noget som:
"Hvad er det? Jeg fandt et uafgjort resultat.
Burde den turnering ikke være blevet rangeret?"
Optegnelserne i de første år i 70'erne, da de begyndte med computeren i ATP,
var ikke så regelmæssige.
Der var mange slags ranglister og forskellige metoder.
Eduardos fokus var på 70'erne.
Den periode, hvor Vilas var mest aktiv.
Og han forventede at se ham som nummer et.
Borg og Panatta ud på hovedbanen, tak.
Ikke Panatta! Vilas!
-Borg og Vilas ud på hovedbanen. -Tak.
Guillermo Vilas, Argentina.
French Open er…
FINALE VILAS VS. BORG ROLAND GARROS, 1975
…verdens vigtigste grusbaneturnering.
Det er en stor turnering.
Jeg vandt året før, så jeg ville forsvare min titel
og især spille mod den bedste spiller, Guillermo, i finalen.
Da jeg ankom, var jeg meget nervøs,
fordi jeg havde slået ham sidst, og jeg havde vundet mesterskabet.
Fordi jeg vidste, jeg kunne vinde,
og fordi jeg, som sagt, var en spiller, ikke en god spiller.
Vi kender vores svageste slag
eller de stærkeste slag, så vi kendte hinandens spil rigtig godt,
så det var næsten som at spille skak,
når vi gik ud på banen, Guillermo og jeg.
Borg og jeg var nære venner. Vi rejste sammen.
Og på et tidspunkt mødtes jeg med ham,
da vi ankom til hotellet, og han sagde: "Må jeg spørge om noget?
Dit forhåndsslag er dårligt,
og min baghånd er skidt."
Så vi delte vores teknikker.
Vi var gode venner. Han var sydamerikansk, og jeg var svensk.
Men det slog klik.
Mentaliteten klikkede godt mellem os.
Jeg husker, at hver aften gik vi til købmanden
og købte en masse yoghurt, for vi kunne begge godt lide yoghurt.
Vi købte 20 yoghurter, og vi spiste dem, mens vi så tv.
Og vi spillede double sammen.
Og Borg og jeg væddede,
om hvem der ville flænge rivalens ketsjer
og kunne flænge flest ketsjere.
Vi sigtede mod deres bryst.
På det tidspunkt forstod ingen topspin.
Og vi trænede meget sammen, og vi tilbragte meget tid sammen.
Det var et problem, vi havde,
ved at lave det samme, Guillermo og jeg,
men vi arbejdede på andre ting for at forbedre vores spil.
Han arbejdede nok på det samme,
som jeg havde brug for at arbejde på.
Det var en vigtig kamp for mig at slå Guillermo i,
fordi jeg tror, at i den tid blev vi
to af verdens bedste grusbanespillere.
SYDNEY, AUSTRALIEN
Min softwaretekniske baggrund kom i spil.
Jeg lavede et system, som beregnede alt dette automatisk.
Jeg brugte MATLAB på projektet i dets begyndelse.
Det gør arbejdet meget hurtigt.
Og det kan give løsninger på komplekse matematiske problemer.
Med Ciulpan blev matematikken udregnet meget hurtigere,
og mellem august 1973
og december 1978,
ifølge ATP-databasen,
udgav de officielt 128 ranglister
fra de 280 mulige i ugerne inden for den tid.
Så hvis vi følger den officielle retningslinje,
ville de sidste 152 uger have tomme stillinger.
Men det var ikke tilfældet.
I 1975 blev de 13 uger, der blev offentliggjort,
givet til Jimmy Connors.
Og de 39 ikke offentliggjorte uger, også til ham.
De gav ham hele årets 52 uger
uden at have helt registreret og beregnet dem.
Jeg synes, han fortjente det.
Han sagde, han ville gøre det, og han gjorde det, de damer og herrer.
Jeg modtog
en videobesked fra Vilas selv, fra Guillermo Vilas.
Og han var…
…spændt på mit projekt og ønskede, at retfærdigheden skulle ske fyldest.
Så det var motiverende.
Marian, hvordan går det? Jeg er Guillermo Vilas.
Jeg ved, du laver et fantastisk stykke arbejde,
og jeg regner med dig.
Jeg ved, du er meget træt, og det er jeg ked af.
Men du ved, den slags ting er ikke normale,
og kun folk som dig kan hjælpe en som mig.
Vær sød at fortsætte.
Og jeg mødes med dig, når det er færdigt, og vi skal fejre det. Mange tak.
Vilas anerkendte, at han havde spillet godt i 1975.
Og efter Wimbledon
vandt han over 30 kampe i træk,
og han følte, han var meget tæt på Connors.
SEMIFINALEN - ORANTES VS. VILAS
For hans gennemsnit
var den problemfri præstation, han gav i mange øjeblikke af den sæson, afgørende.
Ifølge ATP fik Connors førstepladsen
med næsten ingen difference,
kun 0,198 over argentineren.
Det var da, at de første påstande fra Vilas til ATP kom.
Han spurgte dem, der havde ansvaret for at samle listerne,
om han var flyttet op, næsten hver uge.
Og han fik altid det samme svar:
"Nej, Willy, du er stadig nummer to."
Og det fortsatte, fordi han ikke kom længere,
selv efter at have vundet hver uge.
Jeg vidste, jeg var foran.
Hvordan kunne det være, jeg efter al den tid ikke kom over stregen
og blev, bare for en dag,
nummer et?
Jeg var en af dem i den oprindelige ranglistekomité.
Jeg siger ikke, han ikke talte med andre, men hvad jeg ved af,
klagede han ikke til mig over, at han ikke var nummer et.
I 1975 spillede Connors Bermuda-turneringen,
som er en kategori E.
Så der er 40 points forskel på det, han tabte fra 1974
til, hvor meget han fik i 1975.
Den difference på 40 point eller mindre fik hans gennemsnit til at falde.
MANUEL ORANTES SLOG DET ARGENTINSKE IDOL
Selvom Vilas havde tabt nogle fantastiske semifinaler,
var US Open i 1975
i Forest Hills mod spanske Manuel Orantes, den præstation,
der blev springbrættet for det store skridt, han ville tage.
Vi tog, som sagt, den originale, officielle rangliste fra den 8. september.
Vi tog det ark,
og så beregnede vi den 22. september, som den burde have været,
hvis de havde offentliggjort på den dato.
Og fra mandag den 22. september 1975,
ifølge vores revidering,
trådte Guillermo Vilas ind i den rigtige nr. 1-position
for første gang i sit liv.
Da vi opdagede, at gennemsnittet for 1975
faktisk var forkert i den officielle rangliste,
og der manglede en dato, hvor Guillermo ville være blevet nummer et,
blev Eduardo forbløffet.
Det er der, han trappede op
og beholdt stillingen i fem uger mere
indtil den 27. oktober 1975, hvor Connors genvandt førstepositionen.
Connors genoptog den i ti uger, og Vilas fik to uger mere,
ugerne fra den 5. og 12. januar 1976,
der afsluttede hans syv uger på toppen.
Connors vandt hver uge som nummer et. Denne efterforskning anfægter det ikke.
Han og Vilas er blot hovedpersoner i, hvordan historien blev skrevet.
Ingen af dem var ansvarlige for eller imod den.
Tiriac, ændrer du stilen i Guillermo Vilas' spil?
Jeg mener, at Guillermo også skal ændre sit spil.
Han bør være mere aggressiv og trappe det op.
Lad os håbe, han udnytter det.
Det er en meget svær overgang,
men det er muligheden for at holde det høje niveau.
Vi håber, det går godt,
og vi takker dig for din hjælp og dit samarbejde,
så Guillermo bliver nummer et i verden.
-Det ønsker vi. -Tak.
Tiriac henvendte sig til mig et par gange,
og da jeg altid spillede godt med ham, sagde jeg: "Vi prøver i en måned."
Vi prøvede, og jeg vandt tre turneringer i træk.
Jeg ringede og sagde: "Jeg vil hyre dig. Hvad tager du?"
Og han spurgte mig hvorfor. "Fordi jeg har nået min grænse."
"Men du vandt den, den og den." "Ja, men jeg…
Det er nemmere med dig."
Vilas kom med otte par sko.
Han kom med seks, syv, otte T-shirts,
og han trænede i seks til otte timer hver dag.
Engang sagde Tiriac:
"Hvordan har du det med at være med verdens bedste træner?"
Og jeg svarede: "Men du ved allerede,
at du står foran en spiller, der kan foretage alle de slag, du kræver.
For med min teknik kan jeg foretage alle slag og alle spil.
På alle overflader.
Jeg kan sætte spin på alle bolde fra alle positioner
uden at blive træt og i timevis."
Først testede han, hvor mange timer jeg kunne spille uden at blive træt.
Vi spillede otte timer, og han stoppede.
Jeg sagde: "Jeg kan blive ved." "Det er nok."
Jeg har så stor respekt for alt, hvad han gjorde,
fordi…
…styrken…
…arbejdet og engagementet…
…var det bedste, jeg så i mit liv.
Jeg kom straks i Australiens finale.
Ude.
Roscoe går tilbage.
Matchbold.
Ude! Ja!
Kampen, sættet og mesterskabet til Tanner.
Der står 6-3, 6-3, 6-3.
Se på Vilas og Tanners ansigter.
Man kan læse det hele.
Jeg tabte mod Tanner.
Guillermo Vilas.
En forretningsagtig Guillermo Vilas gik ind på hovedbanen i sportscentret
til mændenes singlefinale.
Vi spillede alle turneringerne, og jeg var elendig.
NICE BESEJRET I FINALEN
MONTECARLO BESEJRET I SEMIFINALEN
Og nogle gange skal man ramme bunden
så enhver…
…hjælp, man kan få, passer en.
Så rejste jeg til Hawaii.
Jeg havde altid villet derhen, men alene.
HAWAII, USA 1977
Jeg husker, jeg tog til ørkenen, jeg løb, besteg et bjerg,
så solnedgangen, og da den var nede,
vendte jeg mig om og indså, at bjerget til den side havde lys,
men ikke den anden side.
Der var helt mørkt.
Der var prærieulve,
der alle hylede.
Jeg var virkelig bange.
Så jeg blev der i ti dage. Og Tiriac kom for at se mig.
Og da han så, jeg havde det skidt, tog han over.
"Det her bliver hårdt."
Guillermo var en fyr, der på en uge kun behøvede…
…30 timer
til at få præcision på et slag.
Han begyndte at styre alt, træningen, tidsplanen…
Jeg tænkte ikke på noget.
Han tilpassede tingene.
Jeg holdt op med at skrive poesi.
Jeg så altid film og læste bøger, og han tog det hele væk.
Han trimmede mig som et gammelt træ.
Jeg adlød ham fuldstændigt.
Og det virkede perfekt.
Han forberedte en vigtig, meget streng diæt. Jeg sultede.
Jeg var så sulten, at jeg drømte om mad.
Vilas…
…kostede mig 365 dage om året…
…i ti år.
BUENOS AIRES, ARGENTINA DECEMBER 2013
Det er svært at tro,
men Vilas var den sidste, der hørte om efterforskningen.
Seks år efter jeg begyndte på den,
da vi var meget sikre på statistikken,
besluttede jeg at fortælle ham det.
BUENOS AIRES, 26. DECEMBER 2013
"Her er de første gode nyheder om din rangering," sagde jeg til ham.
Han så vantro på det.
Han strøg håret til side med venstre hånd,
så på mig og bestilte endnu en kop kaffe.
Han talte om vejret, varmen,
og han reagerede ikke.
48 TIMER SENERE RINGEDE VILAS TIL PUPPO
Han sagde: "Undskyld, at jeg var lidt tilbageholdende, men jeg var bevæget.
En million ting strejfede mine tanker.
Det var tredje gang, jeg blev overvældet af tennis.
Den første var, da jeg vandt mesterskabet som ukendt spiller,
så, da jeg vandt min anden Australian Open,
fordi min far var til stede, og jeg så ham græde,
og den tredje er dette."
Og det sidste, han sagde,
gik rent hjem hos mig.
Han sagde:
"Forstår du,
hvad det stykke papir betyder for mig?"
Det var den første positive bevægende påvirkning,
jeg havde med Vilas, men jeg var også
lidt bange, fordi…
…det kunne være et farligt skridt,
hvis alt det her ikke endte på en god måde.
Vilas havde ikke bedt mig om at gøre ham til nummer et.
Jeg involverede ham…
…i denne kamp, der var parallel med hans egen kamp,
men var meget mere aggressiv.
Og jeg fortrød, at jeg gav ham den kuvert.
PARIS, FRANKRIG 1977
Jeg havde spillet i Roland Garros-finalen.
På det tidspunkt
havde jeg allerede vundet 40 eller 35 turneringer.
Jeg var ikke amatør.
Så Tiriac indså, at grundlaget for at spille finalen var at træne to gange.
Her var det, at Vilas trænede i 1977,
la Faisanderie.
Han trænede her i maj og juni 1977, fordi han ville have et stille sted.
Vilas var isoleret fra næsten alt.
Så de blev her.
Vilas sov her under træerne.
Et rigtig dejligt sted.
Stedet for jagt på fasaner.
Det er lidt langt fra centrum…
…i Paris. Det er et smukt sted.
Tiriac tog sig af det hele, og jeg fulgte ham.
Hver gang jeg tog en beslutning, komplicerede det tingene.
Jeg fulgte hans plan,
gjorde alt, hvad han sagde til mig, og trænede og gjorde alt
på samme måde. Jeg gentog alt.
Jeg blev ikke spurgt om noget.
Jeg skrev hver dag i min dagbog, indtil jeg slappede af.
For om natten kunne jeg ikke sove. Jeg var nervøs.
FINALE VILAS VS. GOTTFRIED ROLAND GARROS 1977
Men problemet er, vi fik at vide… Vi har brug for forklaringer.
FINALE VILAS VS. GOTTFRIED ROLAND GARROS 1977
Jeg tænkte på en anden kamp, og da dommeren talte,
indså jeg, at kampen var forbi.
Jeg vidste, det var matchbold, men jeg spillede.
Mekanikken var, at når et point endte, begyndte et nyt.
Derfor lod jeg armene falde og løftede dem ikke.
Og jeg vendte mig mod Tiriac.
For inderst inde fortsætter man mekanisk.
Hvis man trækker en haj op af vandet, fortsætter den sådan.
Den er oppe. Der er ingenting. Hvad bider den efter? Den bliver bare ved.
Og jeg var lidt af en haj.
BUENOS AIRES, ARGENTINA 4. DECEMBER 2014
Begyndelsen på hele historien er torsdag den 4. december 2014.
Og jeg husker tydeligt, hvad klokken var.
Den var 14:56, argentinsk tid,
og den var 12:56 på destinationen,
Pontevedra Beach i Amerika.
Det var det præcise øjeblik, hvor jeg sendte
alle dokumenterne
direkte til formanden for ATP.
E-mailen havde et link og en adgangskode
i de 1.232 filer, der var krypteret online,
og de 1.119 sider
af efterforskningsdokumentet.
Når systemet var lavet med point, var det det. Pointene er pointene.
Man kan ikke diskutere med matematik,
medmindre udregningen er forkert, og der er vi i dag.
PROJEKT V
Efterforskningen garanterede, at enhver tvivl
og de tekniske og statistiske mangler hos ATP
blev bakket op af ægte beviser.
De var scannet ind og håndgribelige.
Det ville tage år og flere assistenter
at se på alt det, han havde lavet med sit hold.
Men Eduardo er respekteret i branchen,
og jeg ved, han er seriøs.
Han havde ikke gjort det, hvis han ikke havde en god pointe.
Jeg følte mig alene. Det elsker jeg. Jeg havde det rigtig sjovt.
Jeg spillede, jeg gik ind på mit værelse, spiste,
bestilte roomservice, og så sov jeg.
Jeg havde ikke mere energi tilbage.
Mit søvnmønster var noget rod, og når man er meget træt,
holder trætheden én væk fra folk,
men det holder ikke én fra at tænke.
Man kan tænke på de frieste og smukkeste ting, man kan komme i tanke om.
Jeg oplevede de bedste ting.
Jeg nød enkle ting, såsom is.
Når man er træt, tænker man på meget inaktive ting.
For eksempel…
"Jeg håber, sengen er ren. Jeg tænder for klimaanlægget."
Det lyder som pjat,
men i de øjeblikke føles det essentielt.
3. RUNDE, MARTIN VS. VILAS, 6-2, 6-4, 6-2
VINDER - VILAS VS. JAN KODES 5-7, 6-2, 4-6, 6-3, 6-2
VINDER - VILAS VS. DIBBS, 1-6, 6-0, 6-1
VINDER - VILAS VS. TANNER, 6-4, 6-2
Jeg ankom til Gstaad,
og Thomaz Koch sagde: "I morgen skal du besøge
Krishnamurti, en indisk filosof."
Det regnede, så jeg gjorde det.
"Det vi prøver på med alle de diskussioner og samtaler her…
JIDDU KRISHNAMURTIS STEMME FILOSOF
…er at se, om ikke vi radikalt kan forvandle sindet."
Og jeg kom tilbage, helt overvældet igen.
Pludselig havde al glæden
en ro, som om der fandtes meget vigtige ting,
og at vi var mere afhængige af harmoni end angst.
Og det ændrede mit liv.
SVAR PÅ DIN E-MAIL OM ATP-RANGLISTEN
SVAR
TAK
Vi ventede på et svar fra ATP. Det kom to måneder senere,
og det var negativt.
BEREGNET MANUELT 100 % NØJAGTIGHED
Jeg er sikker på, at Eduardo er mere frustreret end mig.
Han arbejdede på det i mange år før mig.
Ifølge myndighederne havde de ikke alle data, de komplette data
fra 70'erne, og de kunne ikke bevise årsagerne
for de fejl, vi fandt.
For at få de faktiske tal,
der viser sandheden, og stadig blive afvist…
Jeg kan ikke sige, hvor frustrerende det er.
Afvisningen fik os til at integrere Guillermo Vilas i egen person
på vores hold.
Vilas sendte en personlig e-mail til formand Kermode
og sagde blandt andet, at han antog,
at han ville forstå den svære og urimelige situation,
som ATP havde sat ham i.
Og at han også følte friheden
som medstifter af ATP
til at sagsøge dem.
Kermode svarede samme dag. Han var meget hurtig,
men med den samme holdning, som vi allerede kendte.
Vilas modtog ikke et svar med bedre grunde.
NEW YORK, USA JULI 1977
Nu fortsætter jeg den optagelse, jeg startede for længe siden.
For fire dage siden…
Det er svært at tale med en båndoptager.
Man kan ikke vise følelser.
FRA VILAS TIL VENNERNE CHACHO, ARTURO OG EL FLACO
Her er alt i orden.
Jeg savner jer så meget.
Jeg føler, I er tæt på.
Og jeg glæder mig til at se jer i Argentina
og at dele alt det, vi har sammen.
Bare jeg spiller godt i de næste turneringer. Jeg vil være i god form…
…og vinde. Det er det, jeg vil.
I mørket i går, da kraftværket brød sammen,
røg også det, der normalt kaldes den sociale orden eller civilisationen.
MILLIONER SIDDER I MØRKE, DA STRØMSVIGT RAMMER NEW YORK CITY
Vilas havde en perifer vision uden for tennisverdenen,
og han fortalte mig mange gange,
at da han ankom til New York i 1977,
følte han en underlig stemning.
Der var oprør, brande,
økonomiske problemer, en forfærdelig hedebølge
ud over Son of Sam-sagen.
Han blev fanget lige før US Open i Forest Hills.
Manden, som politiet mente var Son of Sam,
en .44 kaliber-morder, der dræbte seks og sårede syv i de sidste 13 måneder,
blev endelig anholdt i New York.
Han sagde til betjentene: "Okay, I fik mig."
Luften var tung i enhver forstand, og det kunne Vilas mærke.
Jeg var bange, for jeg var træt. Jeg havde ikke tabt, men vundet en del.
Jeg havde vundet Kitzbüehl, Washington, Louisville.
Jeg havde vundet Columbus, Ohio, South Orange
og Westchester. Lige efter hinanden uden at tabe.
Og her var jeg til US Open.
Velkommen til US Open-tennismesterskab 1977 i Forest Hills, New York.
FINALE - VILAS VS. CONNORS US OPEN
Før hans sidste kamp
varmede jeg ham op i halvanden time
på en sidebane.
Da jeg kom ind, svedte jeg.
Mærk stemningen.
Tiriac havde én taktik, jeg havde en anden.
Jeg brugte min, og med det samme gik det ikke godt.
I det første sæt havde han nul.
Han ser ud til at meditere.
Han havde vundet fire-fem point
meget genialt med et storslået flugtslag.
På et tidspunkt så jeg slaget komme,
og jeg løb lige ind på den åbne bane, og der var ingenting.
Det bliver godt, og også det der!
Sikket slag!
I tennis er der spillere, der er bange for at tabe.
Vilas var ikke bange for at tabe.
Vilas var næsten bange for at vinde.
Det sværeste ved en sejr er ikke at vinde, men overbevise modstanderen om, de taber.
Lad os se, hvad linjedommeren siger. Der er tvivl.
Og Vilas vandt! Han vandt!
Vilas er mesteren i Forest Hills!
Lige nu er argentineren omringet af en masse fotografer
og andre folk. Det er kaos.
Vilas er mesteren af US Open og nummer et i verden!
Så fødtes en tradition for finalen og vist også for tennis.
Folk invaderer banen. Det sker altid.
Det skete til Roland Garros, men der var 20. Her var der 100.000.
Den sidste dag, den 11. september 1977,
den aften, da han kom til hotellet
efter at have vundet US Open-finalen mod Jimmy Connors,
tog han sin notesbog, den her dagbog, og han skrev…
Han åbnede den, og der var kun én tom side tilbage
til at gøre den færdig, og det er den her.
Og han skrev…
…at han vandt. Han fortæller alt,
og han skrev: "Bravo, Guillermo! Din ven i 25 år nu."
På det tidspunkt var han sin egen ven.
Dagen før Roland Garros i 2015
kontaktede den amerikanske journalist Christopher Clarey mig
fra New York Times, fordi Kermode havde informeret ham om,
at ATP ikke anerkendte Vilas som nummer et.
Det slog mig helt ud, for indtil videre var det fortroligt.
Og artiklen blev offentliggjort på nettet den 25. maj
og i trykt version i New York Times dagen efter.
Overskriften chokerede mig.
FLERE ÅR SENERE OG GUILLERMO VILAS ER STADIG IKKE NUMMER ET
Eduardo kom til mig med sin research
og sin historie…
JOURNALIST, NEW YORK TIMES
…længe før jeg skrev om det i New York Times,
og det var en af de mere interessante og komplicerede sager, jeg har mødt.
Det var en lang artikel, hvor Kermode
afslørede sit synspunkt og sagde:
at han var 100 % sikker eller så tæt på de 100 %, han kunne være,
at det var umuligt at omskrive historien.
Ud fra ATP-perspektivet var de bange for, at hvis de åbnede for sluserne
og lod Vilas officielt blive nummer et, ville mange andre komme og sige:
"Jeg skulle have været nr. fire i 79 eller nr. ti."
VILAS VAR NUMMER ET I 1975
Det havde store konsekvenser i tennisverdenen.
Vi ville ikke frigive efterforskningen,
men det medieuheld var i det mindste godt
for at få sagen på bordet for fremtiden.
MED DÅRLIGE GRUNDE AFVISER ATP VILAS
Det er en meget speciel sag. Jeg tror ikke, der er andre…
Der var en med Evonne Goolagong,
og jeg tror, ATP kan sige det samme om Guillermo Vilas.
Men jeg har ikke set al dokumentationen. Der er sikkert meget af det.
Jeg gik ud fra, at ATP-computerpointene, og hvordan de end brugte dem,
var præcise, for det er matematik. Der må ikke være fejl.
Så to årtier senere fandt jeg ud af,
da hr. Puppo begyndte efterforskningen på vegne af Vilas,
at de måske havde begået fejl i beregningerne.
Så jeg mener, sagen er åben.
Jeg kan ikke huske, at nogen sagde:
"Det er frygteligt. Guillermo burde være nummer et."
Jeg har aldrig hørt det sagt.
Vi måtte alle stoppe og se denne grundlæggende ting pålagt af fortiden.
Når en atlet producerer et resultat,
er det deres eget for evigt.
Ingen kan manipulere med deres bedrifter eller bestemme, hvad de skal gøre med dem,
hverken ATP eller ITF eller journalister eller atleten selv.
Det er en ret, der ikke forældes. Den er umistelig.
I maj 2015 havde Vilas givet tilladelse
til indlemmelsen af en advokat for at få et juridisk synspunkt,
hr. Adrián Sautu de la Riestra.
Og han blev vores repræsentant hos ATP.
Til at begynde med tilbød vi ATP en mægling
for at få en forklarende dom
i anerkendelsen af Guillermo som nummer et
og gøre det meget klart,
at han ikke krævede nogen form for økonomisk oprejsning.
Hvordan fanden var han ikke nummer et?
Ingen kunne regne det ud.
Nogle personer,
der omskrev historien, satte…
Det afhænger af den, der skriver, ikke den, der læser den.
Og i min bog
var Guillermo i de år absolut nummer et.
NEW YORK, USA JANUAR 1978
I 70'ernes tennisverden var der en tradition, man så frem til,
nemlig forsiden af det indflydelsesrige blad World Tennis i sæsonudgaven.
Her viste de spilleren, som efter deres journalistiske mening
var nummer et det år.
Og for at fastlægge den bedste spiller i 1977
ventede redaktørerne
indtil mesterskabsfinalen i januar 1978 mellem Borg og Connors.
NEW YORK MASTERS JANUAR 1978
Det år vandt Connors
ni turneringer.
Borg vandt syv.
Jeg havde vundet 14.
De havde vundet en Grand Slam hver.
Jeg havde vundet to og kom i finalen i en anden. Jeg fordoblede dem i alt.
Men på det tidspunkt var jeg afhængig af det resultat.
Connors havde intet vundet og havde ingen chance.
Jeg havde brug for, han vandt.
Jeg ville ikke med til kampen. Det var for hårdt for mig.
Så jeg gjorde noget ret usædvanligt for mig.
Jeg husker, jeg tog til Woodstock.
WOODSTOCK, USA JANUAR 1978
Stedet, hvor jeg havde min første kontakt med friheden til festivalen.
Jeg var i Woodstock og følte friheden.
Jeg så stedet og sagde:
"Hvis den anden vinder…
…vil jeg måske…
…bygge et skur og bo her…
Jeg ville blive så vred."
Et lige skud!
Han slog bolden tilbage. Nu er han tæt på nettet.
Et helt sæt!
Jeg kom tilbage om aftenen.
Det var sent. Jeg boede på Plaza Hotel.
Jeg gik langsomt ind,
og så mødte jeg Donald Dell.
Og han spurgte:
"Så du kampen?"
Og jeg sagde: "Nej. Hvem vandt?"
Og han sagde:
"Connors."
Og jeg sagde:
"Hvordan var det?"
Jeg prøvede på ikke at smile. "Hvordan gik kampen?"
Og så gik jeg op på mit værelse.
Jeg låste døren efter mig.
Og jeg blev der og stirrede op i loftet i lang tid.
Næste dag købte jeg min billet
til Aerolíneas.
Jeg tog af sted.
Jeg sad i flyet,
og kaptajnen kom hen til mig. Han var en af mine venner.
Han kom hen og sagde: "Guillermo…
Tiriac sendte dig det her."
VILAS ER NR. ET!
Jeg åbnede det, og det var World Tennis-magasinet,
Jeg var nummer et.
VILAS, NUMMER ET!
REDAKTØRERNE AF WORLD TENNIS RANGERER VERDENS BEDSTE SPILLERE
Vi var alle blevet fotograferet til forsiden.
Jeg, Borg, du ved…
Vi fik alle taget billeder til forsiden, så de lå klar til en af os.
Og da jeg så det,
bestilte jeg champagne,
og jeg drak meget den dag.
Jeg drak meget. Det fortjente jeg.
BUENOS AIRES, ARGENTINA JUNI 2015
En morgen i juni 2015 sagde han:
"Du skal skrive en bog om mit liv,
og du skal passe på alle mine ting.
Alt tennisudstyret, jeg har haft siden barndommen.
Det skal du have.
Der er ting fra mine forældre, tennisudstyr,
der er også musikudstyr.
Sørg for, intet bliver væk.
Jeg har brug for en, jeg kan stole på, og jeg tænkte på dig."
Han sagde også: "Du ved, hvad jeg holder af.
Det skal blive i Argentina, hvor min historie begyndte,
og hvor den skal ende."
At skulle lave en opgørelse over alle de ting…
…de ting, Guillermo havde, som han fik, var…
…udmattende.
Der var så mange ting.
Man kunne se i alle papirer,
i alle T-shirtene, som han havde vundet Roland Garros i,
i alle materielle ting, han havde…
Det var en del af hans historie, som om han var der og fortalte den.
Det var…
…meget følelsesladet.
Den her notesbog er fyldt med taktikker.
Her er et kort over banen.
Han havde et koncept om, at banen havde en sjæl
ligesom alt andet, så her forklarer han lidt om
konceptet om, at banen har en sjæl,
og hvor man skal komme ind og ud fra en tennisbane.
Han vil ikke forklare det i detaljer,
for det er en af hans tekniske hemmeligheder.
Vilas sagde: "Gør mig en tjeneste.
Opbevar notesbøgerne et sikkert sted.
De må ikke blive væk,
for de er en del af min historie, som jeg skrev dag for dag."
"Jeg overlader dem til dig. Pas på dem. Det ved jeg, du vil,
og hvis der sker mig noget,
ved du, hvad du skal gøre."
Han så ind i mine øjne med sine, der altid var blodskudte,
og gav mig et kram,
og vi forseglede den åndelige kontrakt, vi lavede,
og det var endnu en stor bevægende påvirkning for mig.
Når varmen gør dig træt, og rytmen gør dig livlig,
og dagen bliver til sommer,
er vi her for at muntre jer op og køle jeres sommer.
Radiomusik.
Min første turnering, mesterskabet, vandt jeg uden en træner.
Med Belfonte.
Fordi jeg ikke havde en træner og ville se, om historien gentog sig,
og jeg inviterede min far.
"Far,
kom med til Australien, men du skal gøre, hvad jeg siger.
Du skal følge alle mine træk. Du må ikke gøre noget alene.
Vi skal være et hold. Jeg skal føle, at vi svinger med samme frekvens."
Han tog med.
FINALE - VILAS VS. SADRI AUSTRALIAN OPEN 1979
Matchbold til Vilas.
Han har vundet!
Hans far er ret glad.
Det er Guillermo Vilas også.
Vi spillede, og jeg vandt uden en træner,
og min far så mig vinde en Grand Slam.
Ingen kom nogensinde, fordi de blev meget nervøse.
Nu vinder Guillermo Vilas igen
singlemesterskabstrofæet i Australien.
Til sidst græd min far, da de gav mig pokalen.
Og han plejede ikke at græde, men det var en af de ting, der skete.
Han var begyndt at græde på sin plads. Han var allerede blevet blød.
KOM SÅ, VILAS! AUSTRALIAN OPEN-TITEL NR. TO
Vi boede på Hilton-hotellet, og han sagde:
"Det er ikke Hilton-hotellet. Nu hedder det Alcatraz Hilton."
Han sagde: “Dit liv er rart, men jeg vil ikke have det for noget i verden.
Jeg vil ikke gennemgå, hvad jeg har lidt i de to uger.
Jeg misunder dig ikke. Jeg elsker, at du brænder for sporten.
Jeg synes ikke, det er det værd at leve et helt liv som slave af den,
for du er så optaget af den, at du aldrig kommer ud af den.
Jeg ønsker, at du er lykkelig.
Men jeg vil aldrig se dig spille igen."
Og det gjorde han ikke.
BUENOS AIRES, ARGENTINA DECEMBER 2016
Jeg tog ofte hjem til Vilas for at redigere hans bog,
og en morgen besøgte advokaten os uanmeldt.
Han blev kun i 10 eller 15 minutter,
men det var meget opmuntrende.
I december 2016
havde jeg meget gode samtaler med advokater tæt på ATP,
og vi var på rette spor mod hans anerkendelse som nummer et.
Vi følte, vi var tæt på.
Og jeg sagde det til Guillermo.
Advokaten gik, og vi var alene igen.
Og så oplevede jeg det mest hudløse øjeblik,
da han for første gang i sit liv følte,
at nummer et-positionen kunne ske, og at hans kamp måske var slut.
Og ved et tilfælde
blev det kamera, jeg havde sat over bordet
for at optage hans rettelser til bogen,
ved med at optage.
Hvem vil du tilegne…?
-Ærlig talt… -…nummer et…
Alt det arbejde, du gjorde…
Alt…
Kan du huske, da jeg blev vred, og det blev du også?
Du forstod…
Altså…
Jeg blev vred, og du…
Du sagde: "Du bliver vred på mig, men ikke på…?"
Jeg blev ikke vred … Det var situationen.
Det var situationen, altså…
Jeg gjorde det hele tiden.
Det er i orden.
De skiderikker.
Det er gjort.
Kom nu, fortæl mig det.
Tak, mand.
Den arm gjorde det.
Tak.
-Den med din bror tatoveret på. -Her.
-Jeg elsker dig. -Mange tak.
Tusind tak for hjælpen.
Det optog.
Jeg håber ikke, det forsvinder igen.
Nej.
Guillermo, hans kone Phiang og deres børn forlod Argentina
den 19. december 2016.
Den 9. maj 2018
gav ATP-bestyrelsen en negativ dom for tredje gang.
De holdt op med at overveje sagen.
Efter afslaget gik vi i gang med en række retssager
i forskellige dele af verden.
PARIS, FRANKRIG 2019
Hej, Phiang.
Fint, og dig?
Ja?
Smukt.
Ja, jeg skal tale med William.
Tak. Farvel.
William,
hvordan går det?
Udmærket.
Ja, jeg er i Paris nu.
Ja.
For det første vil jeg fortælle dig om ketsjerne…
Jeg har dem allerede. Der er mange.
Ja, jeg tager til Monaco
om to dage,
så vi mødes endelig.
Hils dem alle.
Farvel, William. Farvel.
Farvel.
I starten af 2017, hvor Vilas-familien boede i Monaco,
fortsatte vi med at redigere hans bog via telefonopkald.
Hver gang vi talte på afstand, opdagede jeg, at noget ændrede sig.
Guillermo kæmpede lidt mere for at huske detaljerne.
"Jeg er tennisspiller," sagde han.
"Jeg kan ikke stoppe."
Det var det svar, jeg forventede.
MONACO HELIPORT
-Puppo? -Det er mig.
Puppo!
Det var godt, du kom!
Det er så fantastisk.
Hvordan går det?
-Jeg har det fint. -Ja?
Jeg er glad for at se dig. Jeg kom, ikke?
Ja, ja, tak.
Du kender sikkert den her, Jack Kramer'en.
-Ja. -Men den er signeret.
"Til Guillermo, Jack Kramer."
Se.
Underskriften.
Strengene er løse.
Den er perfekt.
Er den tung?
Nej, den her er ikke tung.
Den er ikke tung for armen.
På det tidspunkt…
-Vi var yngre. -…var vi stadig i god form.
Ja.
Det er sandt.
Din.
Din!
Guillermo Vilas.
1982.
Guillermo Vilas og Jimmy Connors, 1981.
Det er den finale, der blev suspenderet.
Ventetiden var
følelsesmæssigt kompliceret,
mere end noget andet på grund af vores venskab
fra det øjeblik, jeg skilte
forholdet mellem journalisten og tennisspilleren
fra journalisten og tennisspilleren og vennen.
Vi er alene. Hvem ville komme i den regn?
-Mig. -Os, ja.
-Jeg kan lide vandet. -Det er smukt.
Det var ikke, fordi han valgte mig, og jeg valgte ham.
Det var livet, der bragte os sammen,
og at have ham så tæt på og at være så nære venner,
det er uforklarligt.
Jeg vil aldrig kunne forklare det, og jeg er livet taknemmelig for det.
-Guillermo Vilas? -Ja.
-Jeg er argentiner. -Hvad der er tilbage af ham.
En fornøjelse.
Min søn har dit navn.
Hans navn er Martin Guillermo. Hans mellemnavn er efter dig.
Utroligt.
Det var fantastisk, ikke?
Han opkaldte sin søn efter dig.
Jeg glemmer aldrig ordene,
som Vilas havde beholdt…
Jeg ved ikke hvor.
Da han takkede mig for det, jeg havde gjort.
Da han indrømmede, at jeg stolede
på hans bedrifter i en kamp, der ikke var min.
Da han takkede mig for at være ved hans side…
…i det sidste skridt, han tog som tennisspiller…
…som ifølge ham var det vigtigste af alt.
Og for mig var det mest rørende ved dette forhold,
da han fortalte mig…
…at jeg var et mirakel i hans liv.
Han var min helt.
Fordi jeg så ham spille imod Björn Borg mange gange.
Jeg kan lide, hvordan han var på banen, meget intens.
Mange tak, fordi du bad mig tale om et af mine idoler.
Guillermo Vilas var meget vigtig i min karrieres første tid.
Som spiller var han igen en af de store.
Alle vil huske Guillermo.
Jeg tror, han vandt fire Grand Slams.
Han vandt nok mange af de europæiske grusbaneturneringer.
Så han er en stor mester.
Da jeg var meget ung, husker jeg
en ting, han fortalte mig:
"Alle ved, hvordan man løber til siderne,
men at løbe frem og tilbage er mere kompliceret,
så man skal prøve at tage spillere
ud af deres tryghedszone."
Guillermo var en af de spillere, der satte sit præg,
når det gælder arbejdsetik for den næste generation af spillere.
Han var en utrolig fighter, der ikke blev træt.
Han skulle have været nummer et i verden, men rangsystemet var anderledes.
Ingen belønning for at spille meget.
Vi kender alle hans kampe og hans bedrifter på banen.
Det betød alt for ham.
Så at blive anerkendt som nummer et,
tror jeg, ville have været meget rart.
Guillermo er værdig til at være nummer et i verden. Han vandt fire Grand Slams.
Han var den dominerende tennisspiller på grusbaner i et par år.
Han vandt flere turneringer end alle andre på få år.
Alle burde få æren, når den er fortjent.
Hvis han har en pointe, bør det undersøges.
Og jeg er sikker på, ATP vil ændre, hvad der står i rekordbøgerne,
hvis det er bevist.
Guillermo fortjente bestemt at være nummer et, så…
Det var hans år. Så enkelt er det.
Han skulle have været nummer et.
Guillermo Vilas spillede sin sidste kamp i 1992.
Han vandt 62 titler på fem kontinenter og var i top ti i ni år i træk.
Han har flere rekorder, inkl. flest officielle titler på et år (16 i 1977).
Han giftede sig med Phiangphathu i 2005 og har fire børn.
Efter 45 år anerkender ATP stadig ikke de syv uger,
Vilas var nummer et, trods beviserne.
I løbet af seks års forhandlinger viste ATP ingen beviser på det modsatte.
Vilas, Puppo og team fortsætter kampen, indtil sandheden anerkendes.
TILEGNET WILLY MED KÆRLIGHED OG BEUNDRING
Det er en af de mange skøre ting, jeg har lavet på det seneste.
TIL MINDE OM "PROFE" JUAN CARLOS BELFONTE (1939-2020)
Tekster af: Laura Marie Klindt Nielsen