Downloaded from YTS.MX
„A kíváncsiak örülni fognak a gondolataimnak.
Official YIFY movies site: YTS.MX
Annak viszont nincs értelme elmagyaráznom, aki úgyis elutasítja, amit mondok.”
Írta Mário de Andrade a Pauliceia Desvairadában 1992-ben.
Egy régi joruba mondás szerint:
„Ma eldobott egy követ Eshu,
amivel tegnap végzett egy madárral.”
Ez a közmondás jól leírja, mit is szeretnék elérni.
Menj haza Akaszd fel a képem a falra
Bár legyőzhetném egyszer
Olyan rímeket farag, mint egy gengszter
Nagyon ott van a szeren
A kezemre tetoválom a nevét
Jól felépítette a brandjét
Mikrofon a kezében Változást hoz a zenében
Úgy érzem, nem most járok itt először. Visszatértem.
Már azelőtt küzdöttem az álmaimért, hogy megszülettem volna.
De menjünk vissza kicsit az időben, hogy érthető legyen.
Így vélekednek a feketékről Brazíliában.
Mostantól ez lesz a jellemző.
Egy. Amerikában Brazília törölte el utoljára a rabszolgaságot.
ELTÖRLÖM A RABSZOLGASÁGOT
Kettő. São Paulo a 19. században a kávénak köszönhetően gazdagodott meg.
A kávétermelésben rabszolgák dolgoztak.
Három. A rabszolgaság eltörlése utána több millió feketét hagytak magukra.
A politikusok „fehérítésre” törekedtek. Támogatták az európai bevándorlókat,
démonizálták az afrikai őslakos kultúrákat.
Nemcsak a rabszolgaság emlékét akarták eltörölni,
hanem azt is, hogy a fekete közösség hozzájárult
az ország fejlődéséhez.
A vezetők már az elejétől kezdve „ki akarták fehéríteni” a feketéket,
hogy semlegesítsék a kultúrájukat,
és megakadályozzák őket a felemelkedésben.
Négy. São Paulo metropolisszá fejlődött. A lehetőségek földjeként tekintünk rá…
São Paulo, a kemény munka fővárosa,
a betonból épült óriás, amely napról napra nagyobb lesz.
Ez az erőszakos dzsentrifikációnak köszönhető.
A legtöbb feketék lakta területnek rossz volt a megítélése.
Gála az Operaházban!
A feketék nagy részét a város peremvidékeire szorították.
Öt. A szegények Brazília más területeiről
a „lehetőségek földjére” jöttek szerencsét próbálni,
és a peremvidéken telepedtek le.
Így született meg a multikulturális peremvidék São Paulóban.
Hat. Az 1970-es években
elindul a hiphopkultúra az USA-ban, mely az egész világra hatással van.
A rapzene, a breaktánc és a graffiti
a város külterületein élő fiatalok önkifejező eszközeivé váltak.
Találkozóhelyük mindenki számára könnyen megközelíthető volt: a központ,
pontosabban a São Bento metróállomás.
Hét. Zenéjük terjedni kezd Brazília peremvidékein,
mozgalommá alakulnak, mely felhívja a figyelmet a rasszizmusra.
Bár a lemezipar elutasító volt,
a feketék több millió lemezt adtak el,
így teremtett kapcsolatot a munkásosztály a fekete értelmiségiekkel.
Azóta is ez a munkásosztály egyik legnagyobb eredménye.
A fehérek nem értették a kirívó ruhákat,
a sapkákat és az élénk színeket.
Nyolc. Bár sokak szerint
a rapzene a panaszkodással egyenlő, valójában sokkal többről szól.
Mindenki imádja ezt a hangzást.
Útkeresés közben
a rapzene megjelent a brazil könnyűzene világában
és a szambában is.
Ennek hatására mindkét világ örökre megváltozott.
Az üzenet világos: határ a csillagos ég.
Kilenc. A Brazíliában jellemző rasszizmus ellenére
az új kultúra felszabadította a fiatalokat.
Gazdasági szempontból is.
A digitális környezet lehetővé tette,
hogy a művészek példátlan sikereket érjenek el.
- Mi vagyunk… - Az utca!
Mi vagyunk az utca!
Tíz. Az előrelépés nem csak a pénzkeresést jelenti.
A fiatalok nem csak hírnévre vágynak.
Át akarják írni az ország történelmét.
Még egy dolog. Édesanyám Leandrónak hív.
De mindenki más Emicidaként ismer.
Egy vagyok az előbb említett fiatalok közül.
VÁROSI OPERAHÁZ SÃO PAULO, 2019 NOVEMBERE
Nemsokára fellépünk.
Mikor 50 év múlva visszatekintünk, tudni fogjuk, hogy ez az este
sok ember életét változtatta meg.
Így fejezzük ki a hozzánk hasonlók számára, hogy idetartoznak.
Jelen kell lennünk ezen a helyen, ebben a környezetben,
és mindenhol máshol is, ahonnan kizártak minket
az országunk történelme során.
A következő generáció bírói, orvosai,
ügyvédjei, politikusai
mind itt ülnek. Nekik is joguk van álmodni!
Oké?
Köszönöm szépen. Erről szól az AmarElo.
Együtt csináljuk végig.
Szerencsésnek mondhatom magam
Nagyon fiatal vagyok
Erőm teljében alkotok
Elgondolkozom
Talán Isten brazil És köztünk jár
Nem szenvedhetek tovább A múlt elmúlt már
Elég a sebekből, elég a sírásból
Tavaly meghaltam De idén életben maradtam
Elég a sebekből, elég a sírásból
Tavaly meghaltam De idén életben maradtam
Az álmaimat űzöm titkon
Mi visz előre? Az éhség
Letarolok mindent, mint egy ciklon
A holnap más lesz, mint a tegnap Ehhez nem fér kétség
A keselyűk a bukásomra várnak
Ha elmúlik a bánat Erősebb leszek
Test, elme, lélek Mind eggyé válnak
Mint a víz, a sziklákon is átmegyek
Ebben a drámában én vagyok az író
Emelkedj fel Borítsd lángba a világot
Nem kell a melodráma Elég a pénz, Isten a bíró
Elérni a nirvánát, ez az álmom
Hátrányból indulunk Mégsem adhatjuk fel
A széljárás is megfordul Ha a gondolat szárba szökken
Nem hagyjuk annyiban Ez számunkra jel
Legyőzzük azokat Kik kinevettek esés közben
A nagymamám sosem járt ott. 80 éves.
A szerdai lesz neki az első alkalom.
Játszol nekem valamit?
- Megy a kamera? - Igen!
Ez a jó ebben.
Az anyukám, a nagynénéim,
mindkét lányom
más színben látják majd az egészet.
A szerdai közönségből sokan
sosem jártak még az Operaházban.
Ezért nagyon fontos a helyszín.
Hatalmas és itt van helyben.
Régóta áll már, nem újdonság.
Fontos ez a nap. Remélem, elgondolkodnak majd,
és nem akarják ezt veszni hagyni.
Miatta kelt fel a nap
Visszatért!
A konyhás néni leszáll A busz továbbáll
Mária már messze jár
Csak utána kel fel a nap
Hálót szőnek a pókok az éj leple alatt
Pihegő szeretők Morpheusz markában
De a nap csak később kel fel
A csillagok királya, tudom De csak később kel fel
A nap csak később kel fel…
Egy példával szemléltetem a dolgok természetes rendjét.
A nap a Sezefredo sugárúton kel fel, és a Fontalison megy le.
Értitek?
Mert a sugárút magasabban fekszik.
A dombról nézve
éjjel nem lehet látni a házak alakját.
Csak a csillagokat látjuk az égen, és a házak fényeit vesszük észre.
A konyhás néni leszáll A busz továbbáll
MC THA ÉNEKES
Mária már messze jár Csak utána kel fel a nap
Hálót szőnek a pókok az éj leple alatt
Pihegő szeretők Morpheusz markában
De a nap csak később kel fel
A nap csak később kel fel
A csillagok királya, tudom De csak később kel fel
A nap csak később kel fel…
CARLINHOS 7 CORDAS ZENÉSZ
Kislemez lesz?
Nem hiszek a kislemezekben.
Igazad van. Csak tedd a dolgod!
A jó dalokat keveset játsszák a rádiók.
Igaz.
Azt teszem, amihez kedvem van, a többi rajtuk múlik.
Szívesen…
Zeca! Zeca!
Siess! Gyerünk!
A FEKETE ORFEUSZ
- Játssz! Hátha felkel a nap! - Nem megy!
- Dehogynem. - Nem szabad!
Elég! Csak játssz!
Miatta kelt fel a nap!
Pont, mint a filmben.
Rólad szól a film.
Az album egy álomra épül.
Egy fickó lefekszik aludni,
és álmában az emberek segítenek egymásnak.
Gyönyörű álom,
ahol az emberek támogatják egymást.
Ez az álma.
Ezt akarja elérni.
Szó szerint.
Ezért tűnik földöntúlinak vagy hullámzónak az eleje.
Lágyan indul.
Idős hölgyek hangját lehet hallani, ahogy énekelnek.
Az embernek a gyerekkora jut róla eszébe.
Mintha egy altató lenne.
Arról a korról álmodik, mikor még megértették és törődtek vele.
Kapcsolatot teremt a növényekkel és a vallással,
dolgokkal, amelyek visszaadják a hitét, mikor a világ el akarja tántorítani ettől.
Csak mi vagyunk egymásnak, és ezért meg kell küzdenünk.
Csak mi vagyunk
Csak mi, mi, mi Mi vagyunk egymásnak
Csak mi, mi, mi Mi vagyunk…
Értitek? Erről beszélek.
Csak mi vagyunk egymásnak.
Ha elengedjük egymást, cseszhetjük.
Csak mi, mi, mi Mi vagyunk egymásnak
Csak mi, mi, mi Mi vagyunk…
Nem emlékszem a szövegre!
Csak mi, mi, mi Mi vagyunk egymásnak
Csak mi, mi, mi Mi vagyunk…
A katolikus templom harangjára keltünk.
Ez paradigmaváltás volt,
hiszen a katolikus egyház elítélte a kandomblét.
Gyönyörű üzenete volt. Azt jelentette, egységben élünk itt,
nem pedig széthúzásban.
A természetnek megvannak a szabályai, de az erkölcs emberi dolog.
Arra használjuk, hogy elüldözzük egymást.
Az a cél, hogy az album hatására
újra úgy érezzük, egyek vagyunk.
Egyek a hasonlóságaink miatt. Erről szól az első dal.
A szám végén gyönyörű beszédet mond egy lelkész.
Komolyan? Ez remek.
Miért mondja azt Jézus, hogy tagadjuk meg magunkat?
A hatalmas egónkról beszél,
amit a társadalmunk alkotott.
Magányunkban hamis okokból tápláljuk egónkat.
Szervusz, barátom!
- Jól vagy? - Igen.
Régi, mint az örökkévalóság
A szeretet nem fogság
Szunnyadó, erős, fekete költészet
Éjszaka bármi is történjen
Nappal is számíthatsz rám
Öleld meg hát édesanyád
Négy éve dolgozom ezen a dalon.
Meghatódtam, tesó.
A francba!
Talán, ha nem a szeretetről szólna…
Mikor először Afrikában jártam,
a barátom, Chapa elvitt engem
az angolai Nemzeti Rabszolgamúzeumba.
Volt ott egy mosdókagyló…
Felette az alábbi szöveg állt:
„Itt keresztelték meg a feketéket.
Egy torz keresztény elképzelés miatt
a feketék azt hitték, nekik nincs lelkük.”
Ránéztem a barátomra,
és rájöttem, mi a küldetésem.
Mikor tollat vagy mikrofont ragadok,
vissza szeretném adni az emberek lelkét, amiről azt hitték, nekik nincs.
A növények közt ülve Buddhára gondolok csendben
Feszült vagyok A zsoltároskönyv a kezemben
Tisztán akarok látni Szabadíts meg a látomásoktól
Most már átlátok mindent Ez a dal magamért, érted szól
Ha hinni akarok valamiben
A szememre hagyatkozom majd
Ez a világ oly apró Hétköznapi, mocskos, mint a pokol
Hideg, téli éjszakán hull a hó Itt elnyomás honol
A nyugalom luxus Túl sok a stressz
Próbálok belelátni a lelketekbe
Barabás kezében a nemzet
Ott rejlik a csoda
Könyveket akarunk A kardok már túl sok kárt okoztak
A kapzsiság az oka Már az áldást se értjük
Pedig ebben a korban Csak az van ingyen
Ha könnyünk hull
Ölni jöttem Feltámadtam, újjászülettem
Elég legyen ebből Átlagos ember vagyok két lábbal a földön
Az áldást mással is megosztom Nappali, háló, nekem ez az otthon
Körbeutaztam a világot És most már tisztán látom
Csak mi, mi, mi Mi vagyunk egymásnak
Csak mi, mi, mi Mi vagyunk
Csak mi, mi, mi Mi vagyunk egymásnak
Csak mi, mi, mi Mi vagyunk
ELSŐ LÉPÉS ÜLTETÉS
A talajnál semmi sem tanít többet az embernek az időről.
És ez nem csak valami hippi duma.
Elültetjük a magvakat,
utána megöntözzük, és 15 napig várunk, mire kihajt.
Ha életre kelt a növényünk, gondoskodnunk kell róla.
Meg kell védenünk a kártevőktől.
Mikor pókokkal és kígyókkal bajlódik az ember,
idővel megtanulja,
hogy nem kedvtelésből harapnak vagy csípnek.
Egyáltalán nem akarnak bántani.
A pókok nem azért csípnek, mert olyan kedvük van.
Azért teszik, mert félnek.
A félelem olyan dolgokra késztet, amit egyébként nem tennénk meg.
Sokat tanított nekem a kert, amíg az albumon dolgoztam.
A koncert előtt megkérdezték tőlem,
miért pont az Operaházat választottam.
Nincs egyetlen gerenda,
sem híd,
sem utca,
sem semmilyen fontos épület,
amihez ne lett volna közük a feketéknek.
A munkaerejükre, a téglára, a betonra gondolok.
De ez csak a történet fele.
Ha a teljes történet érdekel, vissza kell mennünk kicsit az időben.
Az időutazáshoz használjuk
Geraldo Filme Tebasról írt enredo szambáját.
Ha utánanézünk,
gyorsan rájövünk, miért a fáraók korabeli egyiptomi városról kapta a nevét.
Thébában a feketékkel építtettek mindent,
és Tebas is fontos szerepet kapott Sao Paulóban
a 18. századi stilisztikai átalakításban.
Ő építette a Carmo Templom tornyait
és a São Paulo-i székesegyházat is.
TEBAS, AZ ELSŐ FEKETE ÉPÍTÉSZ SÃO PAULÓBAN
Az ő nevéhez köthető a Kegyelem Kútja is.
A főtér egyes elemeit is ő alkotta meg.
A székesegyház és a szökőkút építőjének
sem őt jelölik meg.
De mi tudjuk az igazat.
Tebasnak köszönhető
a Szent Benedek-kolostor is.
A kolostor körüli terület
a hiphopkultúra alapköveként szolgált, ami őrületes.
Legyen szó tervezésről vagy építésről,
akik mindig is küzdöttek,
hogy a művészet életet leheljen a város betonrengetegébe,
azok mi voltunk.
Mi, mi, mi
Mi, mi, mi…
Szabadok vagyunk
Menő a dorkónk
Csúcs a nyakláncunk
Megcsillan rajta a fény
Nem érti a fehér nép
Hol a feketék tömörülnek Királyok egyesülnek
Ahol ez a nép felbukkan A többi meg se mukkan
Menő a dorkónk
Csúcs a nyakláncunk
Megcsillan rajta a fény
Nem érti a fehér nép
Hol a feketék tömörülnek Királyok egyesülnek
Ha a nép az Operaházban felbukkan A többi meg se mukkan
Szeretet Szabadság
Szabadok vagyunk
Ha visszamegyünk száz évet az időben,
megnézhetjük, ahogy 1922-ben minden a feje tetejére állt.
Függetlenségünk 100. évfordulóját ünnepeltük,
rengeteg brazil jogot formált arra,
hogy újra álmodni és változtatni merjen,
miközben a gyarmatosítás szelleme továbbra is kísértette őket.
Például egy modern kulturális mozgalom, mely az afrikai gyökereket védte,
a „brasilidade” előfutára volt.
A nyomornegyedekből egyenesen a művészek szívéig jutott.
A szambáról van szó,
amit széles körben üldöztek Brazíliában.
Bár a brazil burzsoázia erősen kritizálta,
Pixinguinha és Donga Párizsban is bemutatták zenéjüket.
És történelmet írtak az Oito Batutasszal.
Mi vagyunk a Batutas
Brazíliából jöttünk Minden rendben velünk
Mi vagyunk a Batutas
Mindenki szambát táncol
És ami őrületes:
mikor a szamba meghódította a világot,
megváltozott a művészetünk.
A változás az Operaház színpadjáról indult.
A Modern Művészet Hete 1922-ben.
A művészet fogalma örökre megrendült.
A modern szambisták és a modernisták,
akik akaratlanul is több szambát akartak a művészetekbe vinni,
szakítottak a hagyományokkal,
és ennek hatásai a mai napig érezhetőek.
Főként fehér férfiak egy elit csoportja jelentette a modernistákat.
Céljuk az volt, hogy a brazil művészet visszanyerje brazil színeit.
A Modern Művészet Hete csak a kezdet volt.
A zöld és sárga színeket
Anita Malfatti halhatatlanná tette A sárga férfi című festményén.
A főleg szegény férfiakból és nőkből álló szambisták
szinte mind feketék voltak.
Ők az „igazi brazil” művészetért küzdöttek.
Mindkét mozgalom hitt a saját művészetében.
Csak magukra számíthattak.
A barátaimra hagyom a tamburinom
Megkérdezték, ismerem-e Mário de Andradét.
Az a megtiszteltetés ért…
hogy a barátja lehettem,
és idézett is tőlem.
Nem figyelsz rám
Számomra már nem érsz semmit
Deixa Falar. Ezt a nevet adta
többek között Ismael Silva, Bide, Brancura
a helynek, ami a szambaiskolák alapjául szolgált.
Miért „szambaiskola”?
A környéken volt egy tanárképző iskola,
ahol tanárnak lehetett tanulni.
Estácio de Sában
elterjedt a hír,
hogy maga a környék egy szambaiskola.
Estácio de Sá volt az iskola.
Bide alkotta meg a surdo dobot, az ütőshangszerek királyát,
valamint a tamburint is.
Nem tudjuk, hogy Bide vagy Silva találta-e fel a tamburint.
Sokak szerint Bide volt.
Egy vajasdobozból és egy cementes zsákból épített dobot.
Benedvesítette a zsákot,
rátette a 20 kilós doboz tetejére,
majd dróttal rögzítette.
Tűzzel felmelegítette a nedves papírt,
hogy jobb hangzása legyen.
Utána elment az Estácio térre.
Odament a Deixa Falarral,
ezért az ő nevéhez kötik a dob feltalálását.
Engem szólítottak
Megkérdeztem, mi a baj
Engem szólítottak
Megkérdeztem, mi a baj
Onnan jöttem
Kiskoromban
Onnan jöttem Kiskoromban…
- Imádom a szambát, tesó! - Mondd még egyszer!
- Még egyszer! - Próbáljuk meg újra!
Csak a szambistákban bízunk.
- Csak bennük lehet bízni. - Csak ők a megbízhatóak.
A szamba Brazília legszebb arca.
Az országunk sosem győzhet,
ha szakítunk a szambával.
Én vagyok a szamba
A bandánk Mexikóban lépett fel.
Spanyolul Los Siete Diablos de la Batucada néven ismertek minket.
Én vagyok a szamba
HEITOR DOS PRAZERES
Rio de Janeiro-i vagyok
NELSON CAVAQUINHO
Örömöt csempészek milliók szívébe
CLARA NUNES
Jovelina Pérola Negrától Jackson do Pandeiróig,
Wilson Batistán,
Jair Rodriguesen
és még sok mindenkin át.
A hiphop már jóval előttünk létezett.
A keserédes gyümölcs, amit rapnek hívunk
egy nagy fán termett.
Ha alaposan megvizsgáljuk a gyökereit,
a szamba is köztük van.
Én vagyok a szamba
A szamba nem evilági dolog.
Olyan helyekre is elér, ahol ember még nem járt.
Például 1997-ben
egy szambadal hatására
kapcsolt be a Sojourner űrszonda az űrállomáson.
A szamba már az űrhajósok előtt
a Marson járt.
Te vagy apu kis cukija?
JORGE ARAGÃO BETH CARVALHO
A szambisták mindig is úttörőnek számítottak.
Kemények voltak, akik finom dolgokra is képesek.
Jó példa erre Johnny Alf zenéje és hangja.
Jól tudod, hogy jó ember vagyok…
Tom Jobim Zseni Alfnak hívta.
Ő tekinthető a bossa nova atyjának.
Olyan zenészekre volt hatással, mint Elis Regina és Wilson Simonal.
Lágy hangzás.
Érted?
Filmként is el tudom képzelni, Nave.
Ahogyan elkészítjük az albumot,
- az elmesél egy történetet. - Igen.
Rájöttem, hogy a „Principia” egy fickó álmát írja le.
- Érted? - A mindenit!
Az „A Ordem Natural das Coisas” szimbolizálja, mikor felkel,
olyan mintha azt mondaná: Jó reggelt!
Kora reggel indul munkába.
Mielőtt elmegy otthonról,
a felesége elköszön tőle a kapuban. Ez a „Prequenas Alegrias da Vida Adulta”.
Komolyan, tesó?
Óvatosnak kell lennünk a magasban
Még ha le is húz minket a kétségbeesés
Ebben az esetben egy „lájk” Egyenlő a gyűlölettel
Az üzenet egyszerű
MARCOS VALLE ZENESZERZŐ
Ha összetartunk, nem lehet baj. Akkor nálunk a túlerő.
Össze kell tartanunk.
A „Pequenas Alegrias da Vida Adulta” különleges.
A barátom, Oga Mendonça fedezte fel, miért.
Elmosolyodott, és azt mondta: „Erre ráférne
egy kis szambás hangzás.”
Ez a stílus egy kis afrikai helyen,
São Paulo egy negyedében, North Side-on jött létre.
Ezt én találtam-e ki? Dehogy!
Az első felvétel, melyen vegyítették a szambát és a rapet
a The Brothers Raptől származott.
A Da Cor do Pagode bemutatja
A rap következő generációját
Én írtam a szöveget Ez elég fura
Tamburin és ukulele hangja szól
Az évek során többen is próbálkoztak ezzel a stílussal:
Athaliba e a Firma, Rappin Hood,
Marcelo D2, Quinto Andar és a Racionais MC's.
Egyre kevésbé érződött az amerikaiság benne,
hiszen Brazília előtt nem tiszteleghetünk
brazil hangzás nélkül.
Ambiciózus vagyok, menjünk tovább ennél.
Ahogy életre kelt a mozgalom,
túlléptünk a stílusokon,
hogy teret adjunk egy új műfajnak,
egy új művészi nyelvnek…
ami nem más, mint a neoszamba.
Cartola: „Alvorada no Morro”,
Dona Ivone Lara: „Sonho Meu”,
Luiz Carlos da Vila: „Bandeira da Fé”,
vagy Adoniran Barbosától a híres „Trem das Onze”.
Mind megbízható történelmi forrásként szolgálnak,
kritikus hangvételűek, mint a legtöbb rapdal,
de más a kontextus.
Ezért is állandó a „partideiros”.
A szöveg, még ha impró is,
az igazságot kell tükrözze.
Hogy mi olyan csodás a szambistákban?
Sosem felejtik el a felnőttkor apró örömeit.
Érte bármivel szembenézek
Nem futok el a csata elől
A felnőttkor apró örömei
Én…
A frontvonalon harcolok
Az egész bolygót elfoglalom, ha kell
Lefutom a maratont, megnyerem én
Érted teszem, bébi
Érte bármivel szembenézek
Nem futok el a csata elől
A felnőttkor apró örömei
Én…
A frontvonalon harcolok
Az egész bolygót elfoglalom, ha kell
Lefutom a maratont, megnyerem én
Érted teszem, bébi
- Tetszik. - Nekem is.
- Nos… - Gyönyörű!
- Kétség sem fér hozzá.
- Szuper. - Jó a hangzása.
- Király, nem? - Rohadt jó!
- Nagyon jó. - Mehet a Ctrl+S,
mentsük el ezt gyorsan!
Mi lenne, ha elveszne az egész?
- Mehet? - Egy, kettő, három…
És tessék!
Átéléssel rázd a csörgőt!
Oké?
Néha fotósnak érzem magam, nem is akármilyennek.
Mintha Manoel de Barros versének hőse lennék,
aki a láthatatlant fotózza.
Számomra a szövegírás olyan, mint az időutazás.
A jelenben vagyok, itt és most,
de a múltba és a jövőbe is belelátok,
megoszthatom az akkori érzéseket.
Akkor tanultam ezt meg, mikor láttam, ahogy anya kertészkedik.
Olvastam róla, hogy mennyit jelentett Nelson Mandelának a kertje a börtönben.
Megindított a felismerés, hogy mennyi csodás gondolat
fér el egy apró kis magban.
Édesanyám, Jacira és Nelson Mandela
tanított meg rá, hogy tisztelnem kell az időt és az élet körforgását.
Keményen dolgoztam ezen évekig,
és végül újra egésznek éreztem magam.
A világon semmi sem lehetne ennél szebb
Tiszta szívemből mondom
Lelkem legmélyebb bugyraiból
Ebben a romlott világban
Dalom, akár egy szerelmeslevél
Gyerekek, nevetés, ablakok
Kacsintások, copfok, sárga pamut
Vörös tetőcserepek Pattogó szikra
Mintha egy festményben lennénk
A remény akvarellel fest képet rólunk
Fehér zaj a rádióból, tévéből
Zümmögnek a méhek Bégetnek a birkák
A füleddel hallod Az élet megy tovább
Elszántan jár a munkás az utcán
Lobbanékony a sofőr Tőle indul minden
A széltől csökken a sebesség Hallunk minden hangot
Lemezjátszókról szólnak a klasszikusok
Megfojt a nagyváros
Mintha temető lenne Túl messze egymástól
Meghiúsul az álom
Vasárnapi gyilkosok
Megáll, ami szép
Kik ugyanezt érzik Mind a barátaim
Tiszta szívemből mondom
Lelkem legmélyebb bugyraiból
Ebben a romlott világban
Dalom, akár egy szerelmeslevél
Tiszta szívemből mondom
Lelkem legmélyebb bugyraiból
Ebben a romlott világban…
Mindig a lemezboltban lógtam.
Órákig kerestem a lemezek között, megvettem, amire futotta.
Nem hibázhattam.
Elolvastam a lemezek hátoldalán az infókat,
majd kitaláltam egy egyszerű, de hatékony módszert.
Ha egy bizonyos név szerepelt rajta, tudtam, hogy jó vétel lesz.
A neve garantálta a minőséget. Ő volt az őrangyalom a zenében.
Elkezdtem gyűjteni ennek a remek zenésznek a lemezeit.
Egy nap elkísértem a barátaimat egy brazil fesztiválra,
ahol rapper dj-k és dobosok léptek fel együtt.
A legnagyobbak.
Hölgyeim és uraim!
Engem ért a megtiszteltetés,
hogy bemutathassam
a brazil történelem egyik legjobb dobosát.
A színpadon Wilson das Neves!
Fentről néztem őt, le se tudtam venni a szemem róla.
Láttam, ahogy egy kopasz bácsi
durván odateszi magát a színpadon.
Évekkel később egy olyan projekten dolgoztam,
ahol bármilyen előadót választhattam magam mellé.
Bárkit. Tudtam, kit akarok.
Eszembe jutott az a név a lemezek hátulján.
De mit ajánlhatnék annak,
aki együtt dolgozott már a brazil zeneipar titánjaival?
Csalnom kellett. Írtam egy dalt, aminek a szövege
az ő dalszövegein alapult. Így tisztelegtem előtte.
Így találkoztam szemtől szemben a legendával.
Soha többé nem váltak el útjaink.
Mázlista vagyok!
Köszönet, Mr. Wilson A zenéje szent
Leninha kérte, hogy hallgassam meg a dalt, de csak akkor szoktam, mikor felveszem.
Másnapra úgyis elfelejtem.
- Mindent elfelejtek. - Wilson das Nevesre emlékszel?
Persze, a barátom.
Együtt utazgatunk és dolgozunk.
- Ő írta a dalt? - Igen.
Szent ég!
- Akkor meghallgatom. - Nem gond.
Meg kellett volna hallgatnom.
Sokáig küzdöttünk, hogy releváns művészeti formát teremtsünk.
Évekig ezen dolgoztunk,
nagyjából az elmúlt tíz évben.
Az elmúlt évtizedben, ahogy korábban sem,
nem akartunk bizonyítani senkinek.
De a művészetünk folyamatosan fejlődik.
Létrehoztunk egy kifejezésmódot,
amiből körvonalazódik a brazil rapzene.
Ha van egy barátod Mindened megvan
Szánom a bolondot, aki kikezd velünk.
Öt éve ez az ötlet jár a fejemben.
Mielőtt rosszra fordult a helyzet,
rájöttem, hogy tartanunk kell magunkat valamihez.
Bizonyos értékek fontosságát le kell szögeznünk,
ilyen például a hit.
Ez nagyon durva!
Olyan, mint a mászás Ha elfogy a köteled, véged
AVUÁ DIVATBEMUTATÓ 2017
Hűvös az éj A sötétség a sarkon leselkedik ránk
Majdnem elfelejtettem!
Szoktam ruhákat tervezni és divatbemutatókat tartani.
Késő este volt, épp a következő bemutatónkra készültem.
A legutóbbi remekül sikerült.
Tisztelegtünk a szamba előtt.
Brazília legfontosabb kifutóján
vonult végig édesanyám,
Fabiana Cozza és Wilson das Neves.
Hölgyeim és uraim, Wilson das Neves! A szamba megtestesítője!
Remek érzés volt olyanokkal dolgozni, akiket csodálok.
Érezni lehetett a ruhájukon lévő virágok illatát.
Dolgoztam, mikor megcsörrent a telefonom.
A feleségem vette fel, ijedt arcot vágott.
Átadta a telefont, és a barátom, Margarete közölte a rossz hírt.
Szeretett mesterünk, Wilson das Neves
eltávozott közülünk.
Napokig sírtam.
De a gyászt mindig megszakította egy vicces emlék.
Emlékszem, azt mondta:
„Csak a csibészek halnak meg!”
És milyen igaza volt.
Pár hónap elteltével már végig tudtam hallgatni a kazettáját
sírás nélkül.
Megállás nélkül őt hallgattam.
Thiago Jamelãóval stúdióba vonultunk, hogy harmonizáljuk a dalokat.
Miután mindent végigpróbáltunk, egyszer csak megvilágosodtunk.
Mikor észhez tértem, tökéletes volt a hangzás.
A zenéje megtöltötte a stúdiót,
éreztem, hogy ő is ott van velünk.
Mosolyogtam, mert eszembe jutott:
„Ha van egy barátod, mindened megvan.”
Ha van egy barátod Mindened megvan
Ha eltűnsz a kút mélyén Ő megment téged
Csodás ez az érzés Így a stressz is leküzdhető
Mellette biztonságban vagy Mikor a világ a feje tetejére áll
Ha van egy barátod Mindened megvan
Mikor golyók repkednek feléd A barátod a pajzsod
Készen áll bármikor bármire
Sírhatsz a vállán az Armageddon után
Testvérek, mint Gil és Caetano
Ritka dolog ebben az őrült világban
Rengeteg nehézséggel találkoztam
De leküzdöttem őket És nem adom fel
Mint a barokk rokokó stílus Mikor Aleijadinho volt a király
A nevetés az istenek ajándéka
Mint a katekizmusban
Megkérdeztem Oxalát és Szűz Máriát
Hányadik emeleten laksz? Egyszer meglátogatlak
A kedvenc szövegrészem.
Wilson das Neves meghalt.
Megkérdezem tőle, hányadik emeleten lakik.
Eddig ez a kedvenc részem…
Ezekről eszembe jut Oswald de Andrade,
egy másik modernista.
Egy művében ezt írta:
„Engem csak mások érdekelnek.”
Hiszen a létezésünknek semmi értelme mások nélkül.
A szamba az elejétől kezdve erről szólt.
MÁSODIK LÉPÉS ÖNTÖZÉS
Jaime de Almeida, csapatkapitány.
Ötszörös bajnok volt a Flamengóval.
Egy edzés során
a klub egyik vezetője ajánlatot tett Jaime családjának.
Azt akarta, hogy Jaime kishúga szobalányként dolgozzon náluk.
Évekkel később egy interjú során
a kislány így mesélte el a történetet:
„Akkor halt meg édesapánk.
Gazdag nők gyerekeire vigyáztam egy ideig.
A fekete gyerekeknek már fiatalon dolgozniuk kell.
A csapat egyik vezetője állást ajánlott,
szobalányként dolgozhattam náluk,
de olyan vitát csaptam, hogy hazavittek.”
A kislány felnőtt.
Filozófia és történelem szakon végzett,
nagy gondolkodóvá vált,
rá hivatkozunk, mikor korunk rendkívüli alakjairól beszélünk,
csodás elképzeléseinek hála vált ismertté.
A neve Lélia Gonzalez.
Az egyiptomiak feketék voltak.
Az egyiptomi civilizáció,
a bolygónk első civilizációja
továbbadta tudását
az úgynevezett nyugati civilizációnak.
PANAMAI EMBEREK AZ USA MEGSZÁLLÁSA...
Ez mindig kellemetlen számomra.
ANGELA DAVIS FILOZÓFUS
Úgy érzem,
mintha én képviselném a fekete feminizmust.
De miért kell a brazil embereknek
az Amerikai Egyesült Államok felé fordulniuk?
Nem értem.
Én többet tanultam Lélia Gonzaleztől,
mint amennyit én valaha taníthatnék.
Lélia Gonzalez szerint
a feketék kulcsfontosságúak voltak
a brazil kultúra megalkotásában.
Ezért mi nem portugálul beszélünk.
A mi nyelvünk a pretugál.
Sokak szerint Lélia úttörőnek számít az interszekcionalitás vizsgálatában.
Azt kutatta, milyen átfedések vannak
a társadalmi identitás és a strukturális elnyomás között.
Egy elmélet, mely nemrég lett népszerű társadalmunkban.
Harcoljunk, elvtársak!
Hogy a kizsákmányolás és az elnyomás véget érjen hazánkban!
A FEKETE ÖNTUDAT NAPJA
Brazília nem faji demokrácia.
Mielőtt azzá válhatna,
először magát a demokráciát kell elérnünk.
Lélia szerint a fekete nőket triplán elnyomják,
hiszen nemi, faji és társadalmi alapú megkülönböztetéssel kell megküzdeniük.
Háromszor erősebb elnyomás éri őket.
São Paulo majdnem 450 éves történelme során
eddig csak két fekete nő
került be a városi közgyűlésbe.
Az első nő, akit megválasztottak, Theodosina Ribeiro volt,
a második pedig egy szambista,
aki 1975-ben a Városi Operaház színpadján lépett fel,
a rap keresztanyja, Leci Brandão.
Felemelkedik az új vezető
A Pau da Bandeira-hegyen
Felemelkedik az új vezető
A Pau da Bandeira-hegyen
És taps! Hadd halljam!
Szerintem Leci ezen eredménye pont olyan fontos volt,
mint mikor ő lett a Mangueira első női zeneszerzője.
Nem lepett meg az első reakciójuk.
Egy lány csatlakozni szeretett volna a zeneszerzők csapatához.
Korábban sosem próbálkozott még ilyennel egy nő sem.
Bekopogtattam az ajtajukon,
és sikerült meggyőznöm őket.
Candeia megalapította a Fekete Művészeti Szabadidős Klubot és Szambaiskolát.
Nem egy egyszerű iskola volt.
Ahogy a neve is sugallja,
Quilombo városának iskolája mindig kiállt a szabadságért,
olyan dalokkal, mint az „Ao Povo em Forma de Arte”,
és teret engedett olyan értelmiségiek felemelkedésének is,
mint Elton Medeiros, Paulinho da Viola,
Wilson Moreira és Nei Lopes.
A popkultúra iskolájaként működött.
A tanárok közt volt Lélia Gonzalez is.
Lélia felajánlotta Candeia számára,
hogy csatlakozzon hozzá, és utazzanak São Paulóba.
Candeia akkor már beteg volt,
ezért nem tartott vele.
Lélia autója félúton megadta magát.
REPTÉR
De ez nem akadályozta meg abban, hogy São Paulóba utazzon,
ahol Candeiát és Quilombót képviselte.
Útja ennek az épületnek a lépcsőihez vezetett.
Részt vett az első nyilvános tüntetésen,
mely megváltoztatta a történelmünket.
Akkor alapították meg az Egységes Fekete Mozgalmat.
FAJI EGYENLŐSÉGET
De nem csak ez történt.
1938-ban, negyven évvel az operaházas tüntetés előtt
a rabszolgaság eltörlésének 50. évfordulóját ünnepelték.
Az ünnepséget a Brazil Fekete Front szervezte,
helyszínéül az Operaház szolgált volna.
Sajnos az ünnepséget nem rendezték meg végül,
hiába tett meg érte mindent
a kulturális osztály vezetője, a kedvenc modernistánk,
Mário de Andrade.
Olyan helyen vagyunk most,
amit az őseinktől megtagadtak.
Ez a fekete harcosok áldozatos munkájának köszönhető.
A katonai diktatúra fénykorában is voltak bátor brazilok, akik szembeszálltak
az állammal és a gyilkos rasszizmussal.
Felszólították az országot, hogy ismerje el
a színes bőrűek fontosságát a brazil társadalomban.
Néhány mai vendégünk
itt állt 1978-ban a lépcsőkön, és a rasszizmus ellen harcolt.
Varázslatos ez az este számomra, hiszen önök is velünk vannak.
Történelmi fontosságú sikert értek el.
Kérem, álljanak fel!
Az Egységes Fekete Mozgalom tagjai.
São Paulo Operaházának lépcsőitől kezdve egész Brazílián át
küzdeni fog mozgalmunk a rasszizmus ellen.
Hálásan köszönjük.
Az önök álmai és áldozatai nélkül
ma nem lehetnénk itt.
Önöknek szól a dalom.
A bőröm luandai A szívem aruandai
Mint T'challa és Wakanda Erős a fekete mamba
Mindenkinél fegyverek De a szabályok kellenek
Folyik a vér, ha indul a banda Durvább, mint a Hotel Ruanda
Vad az éjszaka
Kint van a párduc összes karma
Elrejtőzöm az éji sötétségben
Megbosszulom társaimat a béke reményében
Puccsra készülsz De félsz a szabotázstól
A panteon lelkekkel van tele
Bátor vagyok, bárki is legyen az ellenfél Végzek vele
Ne fogj vissza, attól csak rosszabb lesz
Szörny, koponya, vibránium Széthasítalak, ha kell
Mint a villám, szalad Usain Bolt Benne 10 000 volt
Hálásak az őseim A régmúltból való hőseim
Mindenre emlékszünk De hamar elfogy a türelmünk
Visszatértem, mint egy orosz gépfegyver
Eltökéltség és érzelmek nélkül
Ha jön a baj, az ember egyből menekül
- Mint a Fekete Párduc - Visszatértem
Mint a Fekete Párduc
Eltökéltség és érzelmek nélkül
Ha jön a baj, az ember egyből menekül
- Mint a Fekete Párduc - Visszatértem
Mint a Fekete Párduc
A gépen repül Dora Milaje
Jobban hazavág, mint Nicki Minaj
A magasban repülünk
Mr. Spock és a Zöld Lámpás is velünk
Átkelünk a Vörös-tengeren
A tükörben látjuk a hősöket Erről szól énekem
Wu-Tang utca Superman és a technológia ura
Utat mutat, ha hideg az éj
Ha beszólsz, eltaposlak én
A világban bármit megvehetsz egy csekkel
Harcolok a rabszolgatartók ellen
Tisztelem a múltat Te is tégy így
Stan Lee, Spike Lee vagy akár Bruce Lee
Mint Maurício Kubrusly Csak a brazil kell nekem
Solange-ról nehéz eldönteni Sötét bőrű vagy fekete?
Egyszerűen hercegnőnek hívom
Önismereti csatáimat egymagam vívom
Olyan vagyok, mint Buddha
Erről könyvet is írhatna Gabo vagy Neruda
Ki a vihart szereti Nem hord magánál esernyőt
Eltökéltség és érzelmek nélkül
Ha jön a baj, az ember egyből menekül
Sosem feledjük ezt az estét.
Komolyan.
Emlékezzünk, hogy a szabadság nem állandó.
Folyton küzdenünk kell érte.
Így is fogunk tenni.
Átgázolunk mindenkin, mint egy traktor.
Eltökéltség és érzelmek nélkül
Ha jön a baj, az ember egyből menekül
- Mint a Fekete Párduc - Visszatértem
Mint a Fekete Párduc
Egy jelkép ereje.
Mit tettek ezek az emberek?
Nem tudták, mi lesz velük. Diktatúrában éltek,
ahol szemrebbenés nélkül öltek feketéket.
A tüntetés után bebörtönözhették vagy akár meg is ölhették őket.
De túlléptek a félelmeiken,
kiálltak azokra a lépcsőkre, hogy a küzdelem jelképeivé váljanak,
és fellépjenek a rasszizmus ellen.
A hadsereg számára az antirasszizmus egyet jelentett a kommunizmussal.
Simonal Martin Luther King előtt tisztelgett, el is vitték érte.
Engedélyükkel elénekelnék egy dalt.
A fiamnak írtam.
Remélem, a jövőben
neki nem kell megküzdenie azzal, amivel én megküzdöttem
és küzdök a mai napig,
hiába vagyok az, aki.
Igen, sötét a bőröm
Ahogyan az öcsémé is
Kérlek, még ne add fel
Harcolj tovább
A csata nemsokára véget ér
Minden elveszített fekete társunk helyett
Születnek majd újak
Akik harcolnak, vért ontanak, ha muszáj
A dal messzire száll
Figyeld a hangom
Harcolj értünk
Ez a fekete küzdelem…
Sok hozadéka volt a dolognak.
Az a zavaró, hogy ez nem új dolog.
Onnantól kezdve, hogy a feketéket számukra ismeretlen földekre hurcolták,
át kellett gondolniuk a társadalmuk modelljét.
Ott voltak a vallási testvériségek a 17. században.
A feketék összefogtak, pénzt gyűjtöttek,
és kiváltották egymás szabadságát.
Lépésről lépésre felépítettek egy kölcsönösen hasznos közösséget.
Az Arisztokrata klubot feketék hozták létre.
De nem olyan volt, mint a fehér klubok,
ahová be sem engedték a feketéket.
Ott bárki jól érezhette magát.
A vallásos testvériségekből
és az arisztokratákból mi lett?
A szüleink generációja.
- Jártál már itt? - Még nem.
Most már valóságos a dolog.
- Most először. - Sosem jártál itt?
Sosem. Még fotózni sem.
- Turistaként sem? - Nem.
Hát…
Mostantól a miénk a hely.
Sötét bőrű brazil srác vagyok.
Ezt az emberek orra alá kell dörgölni.
Hogy minden generáció egyre erősebb legyen.
Ha egy fekete embert majomnak neveznek, mindenki a reakcióját lesi.
Megkérdezhetnénk a fehérektől:
„Már eltelt 500 év. Nem unjátok?”
Én a rasszisták rémálma vagyok.
Átvertem a halált Már tudom, merre tartok
Nem a szerencsén múlt Ott vagyok, ahol lennem kell
Senkiben sem bízom
- Főleg nem a rendőrökben - Le velük
Lóvé a zsebben Szinte nincs pulzusom
Pont a műsor előtt
De még jóval a robbanás előtt
A testvéreimmel voltam A felhajtás és irigység előtt
Átvertem a halált Már tudom, merre tartok
- Nem a szerencsén múlt - Oké
Végtelen harag
Visszhangzik a hitem
Szent, mint a Tóra Halálos, mint egy kobra
Keleti tudásra szomjazó cápa
Dalom részecskékre bontja az óceánt
- Találj rám a viharban - Őseink hangja
Békeidőben a bátorság nem mérhető
- Jézus 2.0 - Az, Jézus 2.0
A gyász vizén hajózom Nem foglalkozom a szabályokkal
Semmi voltam De halhatatlan lettem
Tőlem származik a kezdet
Nem hencegek, csak meggyőzlek
Rímeket faragunk az utcán
Elfojtott ütemek A világ ki nem állhat minket
Fénysebességgel repülök felfelé
Elég a rizsából Jöhet az ünneplés
Jin és jang a helyén
Akár egy rendező, a szakadékot keresem
Célozz a fejre, találd el
Én döntöm el, kivel van dolgod
King vagy Kong
Mint az azték aranynak A Szahara a hazám
A jólét a cél Irány Mekka
Thomas Sankara Újjáépít mindent
Előbújik az újszülött
Vivara, Guevara, Lebara keveréke
Átírom a fehér történelmet
Arra kér a világ Abba ne hagyjam
Elég legyen ebből
Jöhet a lényeg Csak jó szögből kell nézned
Szétzúzom, amit lehet
Megragadom Siva kezét
Isten szól hozzám
Végzek az ellenséggel
Ki átverte már a halált Tudja nem a szerencsén múlt
Öltönyt veszek Borzolom a kedélyeket
Alárendelt vagy alázatos?
Megjártam a poklot is
Az örökkévalóság a cél
HARMADIK LÉPÉS ARATÁS
Az édesanyáink,
a közösség idősebb tagjai mindig azt mondták nekünk:
„Fekete vagy, tízszer jobbnak kell lenned, hogy egyenlőnek lássanak.”
Ez a mai napig igaz. Tízszer többet kell tanulnunk,
mert a csatatér igazi aknamező, ahol a fekete életek nem számítanak.
Rövidebb ideig gyászolják a feketéket.
Ha hibázol, ami bárkivel megeshet,
kevésbé bocsátanak meg neked, mert fekete vagy.
BRAZÍLIA
A francia futurizmus ihlette művészek
behozták a modernizmust az otthonunkba.
Franciaországban a fekete értelmiségiek
gazdagították az emberiség történelmét
egy ötbetűs szóval, amit néha sértésnek szánnak,
néha viszont szeretetből mondanak.
De leginkább a büszkeségünket fejezhetjük ki vele.
Ez a szó a „néger”.
Ebben a szóban és változataiban egy egész ideológia rejlik.
Négerség vagy feketeség. Félkövér betűkkel is írhatjuk.
A tragédiákból erőt kellett kovácsolni,
méghozzá sürgősen.
Erre az egyik legjobb példa Abdias do Nascimento.
Ő alapította a Feketék Kísérleti Színházát,
ezzel újabb lehetőséget teremtett
az afro-brazil kultúra ápolására.
Mikor külföldön járt, látott egy színdarabot,
amiben a főszereplőt egy fehér férfi játszotta feketére festett arccal.
Akkor és ott eldöntötte, hogy alapít egy fekete színházat,
ami fellép a rasszizmus ellen.
Emlékszem,
hányan jöttek oda hozzám
csak azért…
ABDIAS NASCIMENTO SZÍNÉSZ
hogy lebeszéljenek róla.
Kérték, hogy ne használjam a színház nevében
a „fekete” szót,
mert akkor kudarcot fogok vallani
rögtön a legelején.
Éppen ezért…
azt a döntést hoztam…
és ebben senki sem ingathatott meg…
hogy Fekete Színház lesz a neve.
Feketék Színháza.
Színész, képzőművész, költő, író,
professzor és politikus.
Még a börtönben is színdarabokat rendezett,
a rabok is színészkedtek.
Abdias do Nascimento ennyi mindent csinált,
és közben sosem adta fel, végig a feketék jogaiért küzdött.
Műveiben olyan emberek előtt tisztelgett, mint Luís Gama,
aki abilicionista költő és ügyvéd volt.
Egy igazi futurista,
aki már jóval azelőtt megteremtette a négerséget,
hogy elkezdtük volna használni ezt a szót.
Ahogyan Candeia és Lélia Gonzalez Quilombóban,
Abdias is arra használta a művészetet, hogy felemelje kultúránkat,
mely túlmutat a szórakoztatáson,
és időközben erős politikai eszközzé vált.
A Feketék Kísérleti Színházának hála ismerte meg a világ
Ruth de Souzát.
Mikor Ruth de Souzára gondolok,
eszembe jut, hogy ha teljesen kihasználták volna a tehetségét,
mivel remek színésznő,
könnyen ő lehetett volna
a valaha volt legnagyobb brazil tévés színésznő.
Most is szerepel sorozatokban, de filmeket is forgat.
Ruth de Souza volt a brazil színház és mozi first ladyje,
ő volt az első fekete színésznő, aki főszerepet kapott egy tévés sorozatban.
Ösztöndíjat kapott, a Howardon és a Harvardon tanult.
Ő volt az első brazil színésznő, akit Arany Oroszlánra jelöltek
a Velencei Nemzetközi Filmfesztiválon.
Ha ez nem avantgárd, akkor nem tudom, mi az.
Nem volt elég pénzünk az első darabomra.
Se pénzünk, se helyszínünk nem volt.
Aztán eszembe jutott, hogy megkérdezhetnénk az Operaházat.
Gyönyörű az a hely.
Elmentünk a polgármesterhez, aki május 25-ére…
vagyis május 8-ára írt be minket.
Aznap ért véget a háború.
Nagyon meghatódtam. Mindenhol tűzijáték volt,
mintha engem ünnepeltek volna.
A szemtanúk hite
A kispadon ülő játékosok
A kitűzött célunk
LARISSA LUZ
Nálunk a labda
Az Ismália duettnek indult két színészi óriással:
Ruth de Souzával és Fernanda Montenegróval.
De amíg Európában turnéztunk, Ruth de Souza elhunyt.
Pár héttel a felvétel előtt.
Az álmaink elérése nem zökkenőmentes
Ma helyezték végső nyugalomra Ruth de Souzát Rio de Janeiróban.
Ő volt az első fekete színésznő, aki fellépett
a Rio de Janeiro-i Operaházban.
A fehérek boldogsága elérhető
De a feketék boldogsága
Még messze jár
Nem tudtuk előre, hogy mit akarunk.
Folyamatosan kísérletezgettünk.
Nave-vel már 12 éve együtt dolgozunk.
Eltaláltad a ritmust.
NAVE ZENEI PRODUCER
Alapból jó volt. A fele munkát elvégezted helyettem.
Túl szerény vagy. Így sokkal ütősebb.
Ahogyan beletetted a másik hangzást…
Tizenkét év után végre megvannak a technikai és pénzügyi forrásaink,
hogy azt mondhassuk: „Marlon legyen a harsonás.”
Őrületes, hogy egyszer csak Marcos Valle is csatlakozott.
Döbbenten álltam, hogy Fernanda Montenegro is ott volt.
Szűz Máriát játszotta korábban, és most velünk dolgozik.
Üdv! Nagyon örvendek.
- Hogy van? - Két puszi?
Fernanda Montenegro visszafogott előadása
vigasztalást nyújt a szakadék előtt,
pedig gyakran azt hisszük, az a sorsunk, hogy elbukjunk.
Imádom a szövegét. Olyan mély.
Azért most szeretném felvenni,
mert szerintem sokat tanulhatunk belőle.
Így igaz. Meglelhetjük önmagunkat benne.
Ha kezdesz megőrülni a toronyban, az nem álom.
- Megtiszteltetés. - Számomra is.
Remélem, szóban is olyan gyönyörű, mint írásban.
Biztosan.
Az ország pöcegödre Ezt imádja a média
Elbuktunk miatta
Kitüntetést követel Pedig mindenkit megtört
Hátba szúrás Határidők, normák
Azzal áltatjuk magunkat Hogy egy napon minden rendben lesz
A diploma majd felszabadít A bőrünk színe nem számít
#BLM, bravó
De 80 golyó után
Észreveszed a különbséget A bőrszíned miatt célponttá válsz
- A gyilkos egyenruhát viselt - Már megint
- Vádlói ott se voltak - Gonoszság
Egy fekete holttest Olyan, mint egy jó sláger
Mindenki tud róla De senki sem érti
A tükörből Ikarusz néz rám vissza
Vigyázz! Ne repülj túl közel a naphoz!
Nem engedik, hogy szabad légy
Ha magadat királynak látod Lecsapnak rád a keselyűk
Én előre megmondtam Végül úgyis ez lesz
Ismália, Ismália
Az égbe vágytam De a földre estem
Minden fekete ember Olyan, mint Ismália, Ismália
- Ismália - Ismália, Ismália
Az égbe vágytam De a földre estem
Elrabolják, majd kirabolják őket Hazudnak róluk
Megtagadják az istenüket Megsértik őket
Ha menekülni merészelnek Megállítják őket
Hadd vitatkozzanak a fegyverükkel
Sajnos a déli tájakon
Újabb és újabb koporsókat töltenek meg
Sztár akart lenni De leállt egy balekkal
Aki fehér, mint azok Kik végeztek az őseinkkel
Egy fizetség Két rendőri egyenruháért
Három srác a kocsiban Feketék, mint a Racionais négy tagja
Öt tönkretett élet Az aranyfiúknak hála
Lövések, lövések 111-szer lőtték meg a srácot
- A gyilkos egyenruhát viselt - Ismália
Kik ujjal mutogattak rá Ott se voltak
A feketék eltörlése A színtelenek elmélete
Ebben a világban a bőrszín a legfontosabb
Mikor Ismália megőrült
A toronyba ment álmodozni
Látta a holdat az égen
És a tengerben is megpillantotta
Elveszett az álomban
Megfürdött a holdfényben
A mennybe akart mászni
A tengerhez is le akart menni
Dühöngött a toronyban
Majd énekelni kezdett
Közel járt a mennyhez
Távol volt a tengertől
Angyalként lebegett
Kitárta szárnyait
Az égi holdat akarta
A tengeri holdra is vágyott
Istentől kapta szárnyait
Csapkodott velük a levegőben
A lelke a mennybe került
A teste pedig a tengerbe
A fekete művészeket minden lehetséges módon üldözték.
A brazil állam megalkotott egy törvényt,
amivel igyekeztek elhallgattatni minden fekete művészt.
Az intézkedés a csavargótörvény nevet kapta,
segítségével börtönbe zárták a szamba és capoeira művelőit,
ezzel támadták a kandomblét és az umbandát.
Letartóztattak, mert dob volt nálam.
Nem is játszottam rajta, de letartóztattak.
Emlékszik, mikor történt ez?
Még 1941-ben.
Akkoriban a rendőrfőnök nem engedélyezte az ütőshangszereket.
Mert a négerek fegyverként használhatják a dobverőt.
Ugyanennek a törvénynek a segítségével
lecsukhatták a szexmunkásokat, és üldözhették a transzneműeket.
A mai napig érvényben van ez a törvény.
BÍRÓK TILTAKOZNAK A RENDŐRFŐNÖK ELLEN
Csavargó leszek Csavargó leszek
BÁNTALMAZÁSNAK MINŐSÜLNEK A LETARTÓZTATÁSOK
NEM LETT HATÉKONYABB A RENDŐRSÉG
AMARELO VIDEOKLIP-FORGATÁS
- Nem látok erre feketéket. - Te vendég vagy itt.
El tudjátok képzelni, hogy éppen klipet forgatunk,
és Emicida kereszttűzbe kerül?
Minden tönkremenne.
De magas vagy!
Összefogunk, együtt küzdünk a célokért.
Úgy érzem,
eloszlatjuk a ködöt,
hogy lássuk, nem külön kell megküzdenünk a problémákkal.
Nem lehet félgőzzel harcolni.
Amint számításba vesszük a nemeket,
a társadalmi rétegeket és a rasszokat is, kétféleképpen állhatunk a dologhoz.
Képmutatóan csak magunkra gondolunk,
vagy ha jót akarunk, akkor mindenkinek legyen jó.
- Itt jövök én? - Igen.
Ahogy én is.
Amint összefogunk, rádöbbenünk, hogy nagyon hasonló a történetünk,
ezért nevetséges lenne külön mozgalmakban küzdenünk.
Duplázzuk meg Emicida egyik sorát!
Jó ötlet.
Ezt a sort.
Úgy beszéltek, mintha ma kezdtem volna. Rapper vagyok, oké?
Részt vettem egy rendezvényen.
Úgy adta elő a dalt,
hogy libabőrös lettem tőle.
Egy transznemű lány…
végigvonult a kifutón, majd énekelt. Csodás volt.
Egyedül sétált végig a kifutón, közben énekelt.
Végig az emberek szemébe nézett…
Tavaly meghaltam!
De idén életben maradtam!
Pofán vágott a felismerés.
Utána Belchiort hallgattam reggel-este, és nem értettem, eddig hogy nem tűnt fel.
Ahogy a prizma a fehér fényt színekre bontja,
úgy szeretném én is lehetőségekre bontani az előítéleteket.
Így üzenünk a testvéreinknek,
hogy nem adhatják fel.
Mindenki képes a szeretetre,
és annak erejével össze szeretném kovácsolni az embereket.
Mintha kinyílt volna egy portál,
és az OG-k azt mondanák nekem:
„Keress társakat!
Az életnek akkor van értelme, ha megosszuk másokkal.”
Mikor Majurral és Pabllóval énekelek,
mintha az egész világ minket figyelne.
Fela Kuti szerint a zene fegyver.
Megszabadulunk a gyűlölettől,
mikor elénekeljük Belchior dalát.
Elég a sebekből, elég a sírásból
Tavaly meghaltam De idén életben maradtam
Elég a sebekből, elég a sírásból
Tavaly meghaltam De idén életben maradtam
Ritka a fajtám Ragyogok a sötétben
Egyenesen a gettóból jöttem
A domb tetején élünk a testvéreimmel
Rosszkedvű énemet zsebre vágom
Csak Isten tudja rajtam kívül Milyen száműzetésben élni
Felvágok a zenémmel Közben felvágom az ereimet
Ha a vagyonunk a mérce Az életünk fabatkát sem ér
Segélykiáltást rejt a dalom
A harag olyan, akár egy tumor Mindent megmérgez
A közönség örömre vágyik
Mindenki a felhők felett jár
Pedig divat lett az álcázott depresszió
A nagymamám szerint Az ördögöt utálni könnyű
A pokolban élni nehezebb
Rá kell jönnünk
Hogy a romlott hatalom Mely mindig semmibe vett
Most el akar taposni
Küzdjünk hát
Elég a sebekből, elég a sírásból
Tavaly meghaltam De idén életben maradtam
Elég a sebekből, elég a sírásból
Tavaly meghaltam De idén életben maradtam
Hadd kiabáljam túl a sírást
A sebeim csak kiegészítők Ma nem is akartam viselni őket
Hadd kiabáljam túl a sírást
A fájdalom miatt elnémulunk Mi marad belőlünk?
Mozgó célpontok vagyunk
Hadd kiabáljam túl a sírást
Élni akarok, a túlélés nem elég
Nem vehetik el a szép pillanatokat tőlem
Hadd kiabáljam túl a sírást
Nem hagyhatom, hogy a múlt traumái Határozzanak meg engem
Nem adom ezt meg az ellenségnek Nem némíthatnak el
Elég a sebekből, elég a sírásból
Tavaly meghaltam De idén életben maradtam
Elég a sebekből, elég a sírásból
Fel a kezekkel! Gyerünk!
Elég a sebekből, elég a sírásból
Tavaly meghaltam De idén életben maradtam
Elég a sebekből, elég a sírásból
Tavaly meghaltam De idén életben maradtam
HIGGY MAGADBAN
Kedves közönség…
Pabllo Vittar és Majur!
A Laboratório Fantasma egy közösségi álmot valósít meg,
ami már jóval a létezésünk előtt megfogalmazódott.
Wilson das Neves egyszer ezt mondta nekünk:
„Egy szál cigit ketté lehet törni, de egy egész kartont már nem.”
Ez annyit jelentett,
hogy együtt erősek vagyunk.
Ez megerősíti a hitünket.
És ha erősek vagyunk, legyőzhetjük a szörnyeket.
De van még egy dolog.
Egy apróság.
Pontosabban
egy mikroszkopikus kis valami, ami rengeteg kárt okozhat.
A koronavírus első áldozatai…
Több mint tízezer halott.
Brazíliában több mint 60 000 ember halt meg…
A helyzet rávilágít a munkások sebezhetőségére,
akik még a szociális távolságtartás idején sem maradhatnak otthon.
Jó reggelt! Hogy vagy?
Nincsenek jó híreim.
Brazíliában egyre rosszabb a helyzet.
Teljes újratervezésre lesz szükségünk.
Még nem tudom, mi hogy lesz,
de már sok koncertet lemondtunk,
mert erre kértek minket.
MOSS KEZET
Drik európai turnéja is elmarad.
Még csak most ért ide a járvány.
Nagyon gyorsan nő a fertőzöttek száma.
Várjuk meg, mi lesz,
de mindenképp szólni akartam neked.
Ennyi. Szia!
Sok mindent megmutat az alábbi tény:
A koronavírus első brazil áldozata egy házvezetőnő volt.
A főnöke fertőzte meg.
Ez elég szimbolikus.
A szegények könnyebben elkapják,
és a társadalmi szakadék miatt lehetetlenné válik,
hogy a főként színes bőrű alsó réteg
felépüljön a betegségből. Reménytelen a helyzetük.
Az ősi joruba nép számára ez nem új keletű.
Már korábban is történt ilyen.
Vírus okozta világjárvány tombol,
rengeteg fertőzött van az egész világon,
egyre nagyobb a félelem és a bizonytalanság,
mindenki bezárkózik az otthonába,
bizalmatlanok vagyunk egymással és bizonytalan a jövőnk.
Ha valaki átlátja a természet működését,
az előre lát bizonyos dolgokat,
hiszen a természet körforgása örök.
Forog, mint a lemez a lejátszón.
Annyit utaztunk az időben,
hogy kihagytam valami fontosat.
Pontosan egy évszázaddal ezelőtt
a világnak sikerült legyőznie a spanyol náthát.
Egy mozi úgy döntött, felvesz nyolc zenészt a lobbiba,
hátha így több embert sikerül becsalogatnia.
Ez a nyolctagú banda az Oito Batutas volt,
akik később letarolták a világot.
Varázslatos belegondolni, hogy egy ilyen nehéz időszakban
a szamba oszlatta el a kételyeket,
és a találkozások, a mosoly
és az ölelés nagykövete lett.
Ezért szeretem a mondást:
„Ma eldobott egy követ Eshu,
amivel tegnap végzett egy madárral.”
Meg kell ragadnunk minden lehetőséget a jelenben, hogy kijavítsuk a múlt hibáit.
Éppen ezért, barátom, minden a tegnapról szól.
Csak mi, mi, mi Mi vagyunk egymásnak
Csak mi, mi, mi Mi vagyunk
Csak mi, mi, mi Mi vagyunk egymásnak
Csak mi, mi, mi Mi vagyunk
Csak mi, mi, mi Mi vagyunk egymásnak
Csak mi, mi, mi Mi vagyunk
Csak mi, mi, mi Mi vagyunk egymásnak
Csak mi, mi, mi Mi vagyunk
Csak mi, mi, mi Mi vagyunk egymásnak
Csak mi, mi, mi Mi vagyunk
Csak mi, mi, mi Mi vagyunk egymásnak
Csak mi, mi, mi Mi vagyunk
Csak mi, mi, mi Mi vagyunk egymásnak
Csak mi, mi, mi Mi vagyunk
Csak mi, mi, mi Mi vagyunk egymásnak
Csak mi, mi, mi Mi vagyunk
Erről szól a 21. század,
ezt éljük meg a jelenben.
A fekete nők már nem láthatatlanok, hanem erősek és bátrak.
A virágzás tanúi lehetünk most.
A magokat még Ruth de Souza ültette el.
A feliratot fordította: Szőke-Kis Lilla