Downloaded from YTS.MX
NETFLIX PRESENTERAR
Official YIFY movies site: YTS.MX
Du har ringt till Amahle. Lämna ett meddelande.
Hej, ms Edwards.
Det här är rektor Denkins på North Detroit High School.
Cole var tyvärr inblandad i ett bråk i dag igen
och behövde hållas fast av skolpolisen.
Jag vet inte om våra resurser på skolan räcker till för att hjälpa er son.
Vi kommer att föreslå relegering.
Jag ber verkligen om ursäkt för det som hände i dag.
Jag gjorde inget.
Det var inte mitt fel.
Varför ligger mina kläder i kassar?
Vart kör du mig?
Du ska bo hos din pappa över sommaren.
Va?
Hos pappa?
Jag vill för fan inte vara hos den jäveln!
Sluta! Sluta låtsas som om du vet nåt!
Det här livet…
…funkar inte, Cole.
Du drunknar här. Du kommer att drunkna.
Jag har gjort allt vad jag har kunnat för dig.
Och så får jag ändå åka från jobbet igen för att övertyga ännu en rektor
och ännu en polis om att min son vet bättre.
Och det gör du inte.
Och inte jag heller längre.
Var är du? Vi är här nu.
-Vad gör du? -Han kommer snart.
-Det där är mina kläder. -Vänta här.
Jag tänker inte vara här.
Öppna, mamma.
Öppna dörren.
Jag menar allvar, mamma. Öppna.
Öppna, mamma! Jag menar allvar.
Snälla, lämna mig inte här. Vänta, mamma.
Hördu.
Jag pratar med dig.
Kom hit.
Vad stor du har blivit.
Känner jag dig?
Jag känner dig.
Du är Harps grabb.
Var är han?
I stallet.
I vad för nåt?
Kom igen…
I stallet.
Jag vet inget om nåt stall. Jag vet inte vem du är.
Stallet på Fletcher Street.
Runt kröken.
Du känner på lukten när du är nära.
Och Cole…
Jag heter Nessie.
Välkommen tillbaka.
-Det är ju det jag säger. -Var har du sett en sån, professorn?
-Vi såg en i går. -Var då?
-I trappan. -En bönsyrsa?
Man ska inte döda nåt med "bön" i namnet.
Det blir en torr sommar.
Jag tänkte att du kanske sov.
Du såg ju att jag sov. Hur…
Vart ska den där grabben? Till nån tvättomat?
-Var kom han från? -Vem är det?
Vänta.
Jag tar påsen. Kom.
Det är lugnt.
Vi ses.
-Kom. -Hej då.
Stäng dörren.
Jävlar!
Det här är Chuck.
Han är bitsk, så akta händerna.
Det står en häst…
…i ditt hus.
Här ska du sova.
Jag tänker inte bo här.
Okej.
Men jag knyter mig nu.
Så om du går ut är dörren låst till i morgon bitti.
Jag drar i morgon.
Fan…
Så ja.
Kom hit.
Kom igen, Esha. Bara…
Har du telefon? Jag behöver ringa mamma lite snabbt.
Får jag låna din telefon? Jag behöver ringa min mamma.
-Jag har ingen telefon. -Inte?
-Ursäkta, får jag… -Lägg av. Jag har barn.
Fan.
Cole!
Läget, grabben?
-Jag hörde att du var tillbaka. -Smush?
Ja, det är Smush. Det är jag.
Du ser ut som om du ser ett spöke.
Vad fan sitter du här för?
-Tjena. -Res dig upp.
Jävlar!
-Läget? -Det är lugnt.
Nu drar vi.
Du fattar inte hur skönt det är att se dig.
När sågs vi senast? För tio år sen?
Nu kom jag att tänka på…
"Ska vi ha vattenpistolkrig?" sa jag. "Visst", sa du.
Då gick jag in på toa och pissade i vattenpistolen.
-Sen sprutade jag ner dig. -Fy fan.
Du fattade inte att det var piss. "Mamma, Smush har pissat ner mig!"
Det där är ju sjukt.
-Du stinker fortfarande piss. -Lägg av.
Det var ett bra tag sen.
Jag har saknat dig.
Fan att din morsa släpade med dig till Detroit.
-Ja… -Helt sjukt.
Jag försöker ta mig hem igen.
Du har nog inget hem där att återvända till.
Vad har jag här då?
Vad fan menar du?
Hemma är inte en plats. Det är familjen. Du har familjen här.
Vilken familj?
Jag känner inte gubben.
Dessutom…
…bor han med en skabbig häst.
Jag ska snacka klarspråk.
Din morsa kommer inte tillbaka. Okej?
Jag har sett många bli dumpade här.
Den där sommaren blir snart till år, så…
…jag föreslår att du gör dig hemmastadd hos de skabbiga hästarna.
-Skratta inte. Jag menar allvar. -Okej.
Kan jag få pengar till bussen? Typ 20 dollar, bara.
Det är väl lugnt?
-Okej? -Du låter jävligt desperat.
Nu fattar jag. Du har en brud därhemma.
-Inte? -Nej.
Vänta lite.
Vänta här.
Hej, killar.
Ta hand om er.
Ät.
Vad gjorde du?
Affärer.
Jag tar hand om dig.
Hädanefter. Okej?
Jag är all familj du behöver.
Och du är inget barn längre, så i natt ska vi ut.
Jag ska visa dig hur man festar i Philly.
Det är ju sjukt.
Fan, jag måste sova. Jag är jävligt trött.
Det är lugnt. Jag har ändå en del att ordna.
Du kan slagga hos mig hemma hos min syrra.
Hallå!
Vad gör du?
-Om du är med Smush får du inte bo här. -Vad angår det dig?
Du gräver en grop som du aldrig kommer upp ur.
Du är inte välkommen här med din skit.
Min skit? Ska du säga, som lämnar din son ute på gatan.
-Du kan dra åt helvete nu. -Visst…
-Tuffingen Harp kastar påsar… -Jag blir ännu tuffare om du inte sticker.
Åk nu.
Visst, jag ska åka.
Om du vill leva gatulivet…
…får du inte bo hos mig.
Om du skärper dig och dumpar Smush så är du välkommen hem igen.
Hem till vadå?
Gammal bärs och färdigskivad ost? Jag har inget hem här.
Det är upp till dig.
Stick då!
Försvinn härifrån och kom inte tillbaka!
Trena?
-Smush sa att jag skulle komma hit. -Det skiter jag i. Det här är mitt hem.
Vi är ju släkt.
Jag har gjort klart för Smush att vi inte bedriver nån jävla barnhemsverksamhet.
Stick härifrån nu. Jag menar det.
-Men Trena… -Nej! Hej då!
Fan!
Helvete.
Fan!
Vem är det som väsnas så?
Vem är det där nere?
-Nessie. Jag behöver hjälp. -Nej, du.
-Jag har ingenstans att bo. -Försök inte med mig.
Du respekterar inte din pappas regler. Jag har också regler.
Det sa jag till Smush också.
Kom igen! Ni bryr er bara om er själva.
Jag står på knä klockan fyra varje morgon och ber för alla pojkar i kvarteret.
Jag har maten varm och sängen bäddad till när mina förlorade söner kommer hem.
Okej, då är jag en förlorad son.
Det är du inte alls.
Du är fortfarande ute och ränner. Du har inte smakat på skulorna än.
Vad betyder det?
Tänk på vad jag har sagt.
Jag måste upp tidigt. Min bönelista blev precis längre.
Nessie!
Hej.
Okej… Vad vill du?
Hej.
Du har träffat Boo, ser jag.
Din kojkamrat i natt.
Harp ropade nyligen hem Boo på auktion.
Det krävdes fyra pers för att få in honom i vagnen.
Han är nervös och rädd, farlig till och med för vana ryttare.
Du borde ha fått skallen krossad. Men vad får jag se?
Där ligger Daniel i lejongropen och myser.
Vad betyder det?
Att Boo är din.
Nej.
-Ingen annan får ju komma nära. -Fan heller.
-Du har lika ovårdat språk som din pappa. -Det är allt han har gett mig.
Hör på nu.
Det förflutna är inte nuet.
Okej?
Är du för dum för att följa lite regler?
Nåja…
Som du vill.
Men du får inte sova i mitt stall.
Jag ska inte hänga med Smush, och…
…jag kan typ rida eller nåt.
Vill du rida?
Då får du jobba i stallet.
De borde komma när som helst.
Vad tänker du på?
Harp säger att jag inte får vara med dig. Då slänger han ut mig.
Så…
…vi får ta det lite lugnt.
Ja, jag fattar.
Jag har en överraskning till dig.
Vad är det?
Här.
Jäklar.
-De var jävligt schysta. -Jajamän.
Tror du jag låter dig glida runt med det där på fötterna?
-Du har fötter som Chewbacca. -Lägg av.
Det här blir intressant.
Kom nu.
Börja med den här boxen.
När du är klar ropar du på oss, så tar vi ut nästa häst.
Sen fortsätter du hela vägen ner och hystar ut allt till dynghögen.
Vad är dynghögen?
En container med dynga.
När du är klar berättar jag vad du ska göra sen.
Slitet först, sen det roliga.
Var har du skottkärran?
Han lär gå med skyffeln hela dagen.
Vad fan…
Är det så han mockar skit?
En skyffel i taget…
Fan!
-Helvete. -Nu fick han skit på skorna.
Du är Esha, va?
Får du också mocka skit?
Slitet först, sen det roliga.
Vad är det här för jävla sekt?
Vad mumlade du nu?
Hur länge ska jag mocka skit?
Så länge som det behövs.
För vadå?
Det är inte bara hästar som behöver ridas in.
Vad menar du?
Vad fan är det med folk här?
Ta skottkärran!
Ta det lugnt. Jag snackar med honom.
Du, vänta.
Med en skyffel i taget tar det hela dagen.
Jag heter Paris.
-Cole. -Jag vet vem du är.
Ta den där och möt mig i stallet.
Jag ska se till att du lär dig.
Du ska få göra rent i alla boxarna. Du blir min mockare.
Lägg ifrån dig den där.
Ta den här grepen.
Börja inifrån. Få ut all skitig halm.
-Allt det där? -Ut med skiten.
Ta i nu.
Det är inga löv du krattar.
Märker du att det är mycket lättare så där?
Fy fan…
Försök att inte skita ner så, för fan.
Nu tar du skyffeln.
Stora tag.
Redan andfådd? Du har knappt börjat.
-Det är tungt. -Rappa på. Vill du vara här hela dagen?
Det här sa ingen nåt om.
Och ingen sa till mig att jag skulle få hit en latmask.
Jag ska få fason på din attityd.
Du har fler boxar kvar, så se till att bli klar här.
Det som är ljust och fint kan vara kvar.
Det är det bruna och gröna som ska ut.
Fortsätt nu.
Och allt som är blött. Det ska ut.
Ut med alltihop. Jag vill kunna se golvet.
Hämta sågspån där borta vid sadlarna.
Så där ja.
Använd grepen.
Jämna ut det.
Bra jobbat, grabben. Nu kan du komma ut.
Nu har jag en fin box.
Går det bra?
Ja.
Får man ett litet leende?
"Omelett." Ett litet?
-Nej. -Det är du för tuff för…
Men det ska det bli ändring på.
Inget vid öppningen. Det ska längst in.
Gå på brädan.
In med dig.
Pass på.
Och så hela vägen upp.
Hela vägen upp. Det klarar du.
Så där, ja.
Hela vägen upp.
Och tippa.
Så där, ja.
-Bra, grabben! -Bra jobbat!
Så ska det se ut.
-Det finns läsk här. -Bra, grabben!
Gick det bra?
Bra. Nu hämtar vi mer skit.
Vi tar Boos box.
Tar du ut honom?
Så fan heller.
Varför inte?
Den jäveln är ju galen.
Vad ska jag göra, då?
Du sov ju hos honom, så du kan städa.
In med dig.
Balla inte ur nu.
Okej? Vi är polare nu.
In med dig.
-Backa. -Släpp inte ut honom.
-Backa. -Smiter han så är han borta.
Backa.
In med dig.
Ingen har varit inne hos Boo på länge.
-Gör rent därinne. -Här?
-I hörnen, överallt. Ut med det.
Vad kostar det att ha en häst?
Det kan kosta hela lönen.
Ibland äter jag inte, så att Little ska få käk.
Vilken av dem är Little?
Quarterhästen här utanför.
Varför heter han Little?
Efter min lillebror.
Han dog för ett par år sen.
Det var tråkigt att höra.
Och…
Hur rider du på honom, då?
Det gör jag inte.
Vad tror du de tänker göra med Boo?
Det hänger nog på dig.
Fortsätt jobba nu. Sluta fråga så mycket.
Okej…
Du tror att alla cowboyer var vita.
Du är lurad av Hollywood och John Wayne.
Femtio procent av cowboyerna var svarta, bruna, gyllenbruna eller nån annan färg.
Femtio procent? Var har du fått de siffrorna från?
Kolla upp det, det är sant! Lone Ranger var svart.
-Vem är Lone Ranger? -Lägg av!
-Lär du inte grabben nåt? -Det gör ju du så bra.
Han har rätt. Hollywood har vittvättat oss.
De har strukit oss ur historieböckerna.
Det gör de jämt.
"Cowhand" blev "cowboy". Visste ni att vi kallades så?
"Håll i kreaturet medan jag brännmärker det, pojk."
"Rid in den där hästen."
Vet ni varför vi var så bra på det?
-Nej, varför? -Berätta.
-Berätta, Rome. -Gör det du, Nessie. Jag måste pissa.
Förr trodde man att inridning innebar att man krossade hästens vilja.
Man kuvade den, så att underkastelse kändes som det enda sättet att överleva.
Men vi svarta visste att hästar inte ska kuvas.
-Hästar ska vara fria. -Det stämmer, det.
Det enda sättet att locka fram en hästs själ, dess rätta jag…
…är med kärlek.
-Det är sanningens ord. -Bli ett med den.
Vad gör ni här, om alla svarta cowboyer är borta?
Jag har gjort det här sen jag var nio. Här, hela tiden.
Ridit ponnyer och kört häst och vagn.
Vi finns överallt. Vår historia sträcker sig långt tillbaka.
Förr körde man ut all mat med häst och vagn.
Det var trespann, enspännare…
Berätta vad som hände, Charlie.
Jo, så här var det…
Efter ett tag bestämde staden att hästarna inte behövdes längre.
De köpte in lastbilar.
"Vi behöver inte hästarna längre", sa de.
-Men vi älskar ju hästar. -Ja, det gör vi.
Sen dök det upp stall överallt.
Det fanns stall på 31st och 32nd Street, i Cobbs Creek…
Ja.
-Markoe Street. -White House.
Och det bästa, i korsningen mellan 9th och Tioga.
Nu var det dags…
Glömmer du att vi på Fletcher Street var först?
Jag snackar riktiga ryttare här. Inga jävla hästägare.
Där har du rätt. Jag äger alla dina hästar.
Hästarna som du får slita hårt för.
Tiden gick och ett efter ett slog de igen.
-Ja. -Varför?
Fastighetsaffärer.
Byggherrarna sa: "Hästar? Så fan heller."
De flesta här brukade ha egna stall.
Och byggherrarna var påflugna: "Är den här marken din? Den ska jag ha."
Så vi på Fletcher Street är som herrelösa cowboyer.
Det är vi som är vilda västern. Vi är de sista som finns kvar.
Fan, då var det dags igen.
Måste de föra sånt oväsen?
-Släck lyktorna. -Här kommer Leroy och bråkar.
-Här kommer sheriffen. -Då var det dags.
Luktar det cannabis här?
Det är bara brasan.
God kväll, mina herrar.
-Nessie. -Leroy.
Esha.
Det är Harps grabb, hemkommen från Detroit.
Harps grabb…
Har de berättat om vad din pappa gjorde när…
Okej… Är allt bra, L?
Allt bra med dig?
Ja, men jag ska säga dig nåt som inte är bra.
-Vadå? -Det där rucklet till stall.
-Det är fallfärdigt. Taket lutar. -Inte nu igen…
Det är överfullt i stallet och grannarna klagar på lukten.
Vilken lukt?
Vad ska ni göra åt den döda hästen?
Vilken död häst?
-Den har Johnny hämtat. -Ja.
-Ni fick besök av myndigheterna. -Det har vi fått i 15 år.
De har byggt nytt på Oxford Street. Det är bara fem kvarter bort.
Fem kvarter?
Så långt orkar inte de där magra lattehipstrarna promenera.
-Byggherrarna kommer snart hit. -Låt dem komma, så får vi väl se.
"Så får vi väl se"? Ni äger inte det här.
Ni hyr bara.
Det för mig till nästa fråga: Vad gör vi åt det?
-"Vi"? Snackar du franska nu? -Vad menar du med "vi"?
Vi ska inte göra ett skit.
Du bytte sadeln mot polisbrickan.
Historien upprepar sig.
Och här sitter ni och dricker, röker och ljuger för varandra,
när ni borde…
Nej, vet du vad? Drick den här, eller gå och skriv ut parkeringsböter.
Min skåpbil där borta kan du låta bli, men annars kan du skriva böter.
Vet du vad jag ska göra?
Jag ska dricka den här, och sen ska jag skriva böter.
Den första boten går till jäveln i rullstol.
Jäklar…
Säg åt dem att hålla käften, Georgie.
Lyssna på den här killen, Cole. Han är grym.
Här snackar vi äkta 40-tals-musik. Kom igen nu.
-Okej då… -Så ska det låta.
Låtsas inte som om du inte vill.
Okej.
Jag är här helt allen
Ensam här
Helt solitär
Jag är alldeles ensam, ute här
När det blåser som mest
Grenslar jag min häst
Ge mig ett tecken
Vi är inte rädda för snutar
Som vill ta vårt stall ifrån oss
Jag bryr mig inte om vad ni säger då
Vi på Fletcher Street är tuffa som få
Vad vill ni här? Beröva oss allt?
Chuck…
Gillar du ost, Chuck?
Vill du ha lite ost?
Okej. Ta det lugnt.
Så där ja.
-Tjena. -Hur är läget?
Det här är Cole från Detroit.
Det var länge sen. Rappar du fortfarande?
-Tjena. -Läget?
-Det här är Cole från Detroit. -Läget?
Ta hand om honom nu.
Hej, tjejer.
-Hej. -Ska vi dansa?
Det här är Cole från Detroit.
Säg hej, Cole.
Cole…
Är allt bra?
-Ja. -Du, Smush.
Jag vill snacka med dig.
Kan vi växla ett par ord?
Visst.
Läget, J?
Med mig är det bra, men inte med andra.
Så är det.
En av mina grabbar sa att nån försöker ta över ett av mina gathörn.
Hört nåt om det?
Nej, jag har inte hört nåt.
Inte?
Spetsa öronen för min skull.
Absolut. Du kan lita på mig.
Vem är det där?
Det här är Cole från Detroit.
Jag visar honom hur det går till i Philly.
Jag ska snacka lite med honom.
Okej, grabben.
Snygga skor.
Jordans, va?
Ja.
Det är feta skor, det där.
Vad kostade de?
Jag fick dem av farsan.
Farsan?
Du har en schyst farsa.
Det är feta skor.
Dyra också.
Eller hur, farsan?
Visst.
Då så.
Ha så kul, grabben.
Det ska jag. Grymt.
Tack för det.
Är det lugnt?
Ta ryktborsten där.
Börja uppifrån, och sen hela vägen ner över ändan.
Sätt igång.
Hela vägen ner till foten.
Så där ja. Det ser bra ut.
Paris… Får jag fråga en sak?
Ja.
Hur hamnade du i rullstol?
För ett par år sen var brorsan och jag ute och körde…
…och hamnade i bråk.
Vi hamnade på sjukhus.
Jag vaknade…
…men inte han.
Kulan slet sönder ryggraden på mig.
Så jag får sitta i rullstol livet ut.
Vi bråkade om ingenting.
Om ett gathörn.
De smällde upp ett Starbucks där i gathörnet.
Och det slogs vi om.
För ingenting.
Helvete.
Han vet, säger jag. Han frågade ju om mina skor.
Han är oss på spåren.
Vi måste hitta nya ställen, bara.
De börjar ändå bli för otåliga.
Hör på nu.
Det är lugnt. Okej? Det är lugnt.
Jag kan säga så här.
Ett lejon…
…som…
…käkar noshörningar och sånt, har inte tid att jaga små kaniner.
-Okej? -Hur mår du egentligen?
Det där kom jag precis på. Bra, va?
Det där kan du skriva upp.
Vi ska skapa nåt tillsammans.
Du och jag.
Är du med på det?
Visst.
Jag frågade om du är med.
Ja, jag är med.
Det kommer att gå bra.
Så länge du är med mig kommer det att gå bra.
Okej.
Läste ni den där artikeln med dumheter om undernärda hästar?
Var då?
I tidningen.
Minns ni journalisten som var här, med kjolen och leendet?
Ja, hon som du försökte ragga på.
-Va? -Det gjorde du!
Visst hade hon snygga ben. Vi glodde alla efter henne när hon gick.
-Jajamän. -Hästsvansen och häcken…
Jag trodde hon var en häst först.
-Det var nära att jag drog fram lasson. -Lägg av…
Sätt fart.
-Vart ska vi? -Han ska upp på bilen.
Upp på bilen?
-Han ska upp på flaket. -Upp på flaket?
-Vad menar du? -Vi har nåt till dig.
-Nåt till mig? -Ja.
Lossa på bromsarna.
Försiktigt. Upp med honom.
-Okej. -Långsamt.
-Försiktigt. -Så ja.
-Upp på brädan. -Och långsamt ner.
-Okej? -Ja.
Hoppa upp, Esha.
Har du honom? Då kör vi.
Okej.
Jag har dig, Paris.
Här.
Jag behöver hjälp.
Inte du, Cole. Esha.
Beredd?
Din häst.
-Har du den? -Ja.
Okej.
Det här fixar du.
Vad gör du?
-Jag drar. -Vart ska du?
-Det ska du skita i. -Du ska inte vara med Smush.
Jag klarar mig själv, som jag alltid har gjort.
Hör du…
Sitt. Jag är din pappa, och du…
Du är inte min jävla pappa!
Du är alla andras farsa här.
Du lär dem rida, gör specialsadlar till invalider…
Men jag har inte ens mat i kylen.
Hästarna får fan mer kärlek än jag.
Nu sätter du dig.
Är du en karl nu?
Är du det?
Har gatan gjort dig till karl över en natt?
Nej, du är en pojke.
Du är en pojke, för helvete.
Du kommer att bli skjuten om du umgås med Smush.
Varför hatar du mig?
Vet du vem det här är?
Det här är John Coltrane.
Hans pappa dog när han var liten, så han växte upp med sin mamma.
Han var nog i din ålder när han kom till Philly.
Han var ensam.
Långt hemifrån.
Det året fick han sin första saxofon av sin mamma.
Helvete…
Sen blev världen sig aldrig lik igen.
Hör på…
Jag var precis som Smush. Fattar du?
Jag var precis som han.
Jag gjorde en massa dumheter.
Jag var efterlyst när din mamma blev gravid.
Ja…
Men jag gömde mig.
Jag gömde mig, för jag ville träffa dig.
Det fick de inte ta ifrån mig. Jag ville träffa dig.
Men de pressade henne.
Och hon tjallade.
Och jag klandrar henne inte, för hon tänkte ju på dig.
Hon var arg på mig.
Snuten kom och tog allt från mig.
Bara så där.
Sen blev det fem år på kåken.
Innan jag åkte sa jag till din mamma:
"Jag vet att jag är värdelös.
Men låt mig bara få ge min son ett namn.
Kan jag få det?
Kan jag bara få ge honom ett namn?"
Så du fick heta Coltrane.
Ja, det är ditt namn.
Den största mannen jag vet som klarade sig utan pappa.
Jävlar…
Ryktet sprids. Räkna det där.
Jävlar.
Grymt.
Nu snackar vi inte kaniner längre.
Det är andra kunder.
Det är lugnt.
-Det tycker nog inte Jalen. -För helvete, C!
För helvete!
Kom igen.
Är du med eller inte?
Är du med eller inte, Cole?
Helvete.
Jag ska visa dig en sak.
Har du ridit?
Klart som fan att jag har.
Vilken jävla grej.
Jag hade egen häst och allt. Chuck.
Jag känner Chuck.
Vet du att han bor inne hos Harp?
-Gör han? -Ja, det är knäppt.
Jag var bäst av ryttarna på Fletcher Street.
-Jag ska lära dig stå på hästryggen. -Jävlar, alltså…
-Varför slutade du? -Jag slutade inte, Cole.
Jag fokuserade på annat.
Det är allt.
Snart har vi kommit dit.
Vart då?
Härifrån.
Kolla här.
Västerut finns det billig mark. Jag snackar rancher.
Vi köper en ranch, säljer den, köper en ny…
Och igen, och igen…
Till slut kanske vi slår oss till ro på en gård vi gillar.
Vi kanske till och med kan köra dit Chuck och Boo.
Vi kan ha så många hästar vi vill.
Det är drömmen.
Varför tror du jag gör det här, egentligen?
Vad tycker du?
Jag gillar det.
Ja…
Vad händer?
Var har du varit? Vi har letat efter dig.
Boo har smitit. Han lever rövare på basebollplanen.
Undan!
Han är stressad.
Det ser inte bra ut, Harp.
Ni spelare kan akta på er.
Akta på er allihop.
Han blir inte lätt att fånga in, Harp.
Stressa honom inte. Ge honom utrymme.
Ta varandras händer. Vi bildar kedja.
Ta varandras händer.
Håll linjen intakt, vad ni än gör.
Jag vet inte, Harp…
-Så ja. Kom hit, Boo. -Jag tror inte på det här.
Helvete, Harp!
-Nej. -Kom igen!
-Akta dig. -Han sticker!
Jävlar…
Det är ingen fara.
Lugn. Det är ingen fara, Boo.
Så ja.
Han låter dig inte komma så nära, Harp. Du vet vems häst han är.
Du vet vad hästen behöver.
-Jag kan inte. -Kom igen.
-Jag kan inte. -Ta det här grimskaftet.
Fäst det i grimman.
Visa att du är där.
Visa att du bestämmer.
Fattar du, Cole? Du klarar det här.
Okej.
Okej… Hej, pojken.
Hej.
Det är jag, pojken. Det är Cole.
-Var snäll nu. -Så där, ja.
Titta inte på mig. Titta på Boo.
Var med hästen.
Ingen fara. Det är jag. Vi är kompisar.
Det är ingen fara.
Lugn, det är ingen fara.
Du fixar det här.
Okej… Det är jag.
Det är jag, pojken.
-Håll fast! -Släpp inte.
-Så ska det se ut. -Bra, Cole.
-Du har honom. -Försiktigt.
Nu ska du upp på hans rygg.
Svinga över benet, som om du ska rida.
Han kommer att krumbukta, men du ska upp.
-Seså. -Gör det.
Ingen fara. Upp igen.
Helvete!
Tror du att du lär mig nåt på det här sättet?
Upp med dig. Kom igen, upp igen.
Nu handlar det inte om dig och mig. Förstår du det?
Ta din häst nu, för helvete.
Kom igen. Det går bra.
Du klarar det.
Kom igen.
Du fixar det.
Så där, ja.
Duktig pojke.
Så där, ja.
Låt honom röra på sig.
Snyggt, grabben.
Visa vem som bestämmer.
Så där, ja. Ja…!
Så ska det se ut.
Inte illa.
-Han gör det. -Ja.
Han rider in Boo.
Lugnt och fint.
Så ja, duktig flicka.
Duktig pojke.
Såja, vännen. Lugn.
Nu är du fast, va?
-Jäklar. -Det börjar regna.
Nu rör vi på oss.
Vi låter honom rida.
-Är du redo för gårdsfesten? -Jag vet inte vad jag ska vara redo för.
Det är som i Fast & Furious-filmerna.
När bilarna står på startlinjen, motorerna varvar,
åskådarna jublar och alla festar och har kul.
Så är det, fast med cowboyer och hästar.
Okej.
Jag har nåt till dig.
-Har du? -En överraskning.
Blunda.
-Ska jag…? Okej. -Blunda nu.
Okej.
Fortsätt blunda.
Inte kika.
-Jag kikar inte. -Nu får du titta.
Nu är det på riktigt.
Okej…
Hur ser jag ut?
Som en riktig cowboy.
Det var ett historiskt ögonblick.
Jag satt på min Tulip. Vi red ikapp med din farsa.
Han rider på sin Naje. Vi rider för fullt, jämsides…
Det är 50 meter kvar…
-Tjugo meter, fem meter… -Här tar sagan vid.
För helvete, du sabbar rytmen för mig!
Den här berättelsen har ett visst flyt.
-Du fick stryk. -Vad vet du om flyt?
-Kom igen, du har koll. -Flyt…
Det avgjordes med en noslängd. Det vet du.
Det vet du, men hör på.
Tulip hade utstående tänder.
De stack rakt ut. Vertikalt.
-Rakt ut. Man kunde ställa en öl på dem. -Du ger dig inte.
-Det är sant. -Lägg av.
Det är bara sekunder kvar. Jag kämpar på, sida vid sida…
Och när jag tror det är avgjort
sträcker Tulip på halsen och skjuter fram tänderna…
Målfoto, för fan!
-Lägg av nu, för fan. -Du har aldrig förlorat.
Vad du snackar.
Tulip! Det är sant.
Jag trodde du hade sjappat.
Jag ställer alltid upp på att spöa dig.
Vill ni se honom få stryk?
Ja!
Kom igen! Rappa på!
Kom igen!
Kom igen! Spring!
Kom igen, Tulip!
Du kunde nästan klia mig i baken.
Ja, där fick jag stryk.
Vi är överens.
Försten tillbaka!
-Nej, nu räcker det. -Försten tillbaka!
Nej, nu lämnar vi de här töntarna.
Du måste ge mig en chans till. Kom igen!
Den här snubben är tung. Ett par leveranser, sen är vi klara.
-Vänta här. -Okej.
-Är det lugnt? -Ja.
Snygg kärra du har…
Helvete.
Tagga ner! Släpp mig!
Hjälp mig, Cole!
-Gå ingenstans. -Snälla…
Flytta på dig!
Ner i bakluckan med dig. Ner med dig!
-Jag ska skjuta dig. -Släpp mig!
Tror du att du kan sno mina kunder ostraffat?
-Smush! -Helvete!
Kom, vi sticker!
Nej, för helvete!
Jävlar!
Smush!
Kom! Vi måste dra!
-Stanna! -Kom, Smush!
Fan.
Kom igen!
Stanna!
Kom!
Stanna, säger jag!
Kom!
Fan!
Helvete!
Fan ta den jäveln! Fan ta Jalen!
Vad fan tror han? Nu är det krig.
Vi ska expandera.
Vi ska ta över!
Smush…
Vad ska du göra, C?
Vad ska du göra?
Berätta nu. Jag lyssnar.
Det här har jag väntat på. Berätta om din stora dröm.
Vill du bli en nolla som farsan?
Vill du sitta och dra historier vid lägerelden?
De där gamla pundarna vet inte vad de snackar om.
Det där stallet…
Det är bara ett ruckel.
Det finns inget kvar.
De som skulle tagit hand om mig lämnade mig ute på gatan.
Du ser det bara inte än, C.
Du genomskådar dem inte.
Men vi är ensamma härute.
Och jag är trött på att bli övergiven.
Så jag ska fixa pengar…
…och ta mig härifrån på egen hand.
Okej?
Är du med eller inte?
Cole!
Vart fan ska du?
Cole!
Det ordnar sig.
Det kommer att bli bra.
Kom igen.
Vad ska du göra?
Inte ens när jag sitter på hästen har du en chans.
Han kommer inte förbi oss. Vart ska han ta vägen?
-Jag kommer förbi. -Vart ska du ta vägen?
Ska du lära mig att stå på hästryggen?
Kanske, om du tror att du kan.
-Det vet jag. -Vi får se.
Hoppa in.
-Vi ses. -Visst.
Han rider grymt bra.
Du känner Kyle.
Vi lärde känna varandra på Fletcher Street.
Nu försörjer han sig så här.
Han tränar hästar här.
Jag har alltid velat bli polis.
Ända sen mamma tog med mig till en parad
och vi såg poliserna rida förbi i sina uniformer, som riddare.
Då visste jag.
Men behöver inte gatan för att bli vuxen.
Är du redo att lära dig att stå på en häst?
Jag är ju här, eller hur?
Ja, det är du.
Vi måste få in de här, sen får vi upp dig på hästryggen.
Kom igen!
Ta med så många du bara kan!
DJURSKYDDSMYNDIGHETEN
Nej!
-Lugna ner dig. -Släpp mig, för helvete!
-Backa, Cole! -Helvete!
Vi betalar hyra här.
-Ägarna har varnat er… -Jag skiter i ägarna!
Lugna ner er nu.
Jag beklagar, men det har inkommit rapporter om undernäring.
Mina äter bättre än du!
Det ligger en död häst och ruttnar här.
Ni får inte göra så här! Gör nåt!
Jag ska ta med hästarna till en av våra anläggningar
för vidare bedömning.
Fan heller!
Det finns inget ni kan göra åt den saken.
-Vad fan snackar du om? -Tjuvar!
-Cole! -Släpp honom!
Gör nånting då!
-Det kommer att ordna sig. -Åt helvete med det här!
-Vi löser det. -Nej! Gör nånting!
Vill du bli inburad?
-Gör nåt! -Jag försöker! Vill du bli inburad?
-Tagga ner. -Du snackar om att du är cowboy.
Du är en jävla ynkrygg!
Du vet hur fel det här är.
Du vet hur jävla fel det är.
-Kom igen, Harp… -Hur kan du göra så här?
Det här är vårt hem.
Hur fan kan du göra så?
Nessie…
Försök inte dra in Nessie eller nån annan i det här.
-Jag snackar med dig. -Det här är ert eget fel.
Ni hade kunnat lösa det här, men istället gjorde ni inget alls.
-Gå och begrunda det. -Vi har byggt det här!
Nu försöker ni riva det!
Vi har byggt det här!
Det är vårt hem!
Jag är ledsen.
Du hade rätt.
Kom. Jag brukade ta ut Chuck för att rida på natten.
-Var då? -Långt ut i parken.
Flera kilometer bort, så att ingen kunde hitta mig.
Folk här hatar sånt där.
De har alltid oväsen omkring sig. Brudar som skriker, bilar som tutar…
Vänta lite.
Lyssna på det här.
På vadå?
Det här. Tystnaden.
Lugnet.
Det är det jag har jagat hela mitt liv.
Så vart det nu är vi ska, ska det vara tyst och lugnt där.
Bara du och jag.
Okej.
Vi ska ha en ny överlämningsplats varje gång.
Som i maffiarullarna.
-Okej. -Du får hålla utkik den här gången.
Okej?
Därifrån ser du allt.
Ropa om du ser nåt.
Var på alerten.
Det här går bra.
Helvete!
Smush!
Smush! Helvete!
Håll ut!
Nej!
Det var en ung grabb på cykel.
Smush hade nog ett pris på sitt huvud, och grabben passade på.
Det snackas om att det var en annan grabb där.
Kom igen, Leroy.
Du måste hitta Cole.
Ja.
FÖR ALLTID I VÅRA HJÄRTAN
Cole.
Upp med dig.
Seså, upp med dig.
Kom. Sätt dig här.
Få se på dig.
Är du skadad?
Vi tar av den här.
Jag tog med ombyte.
Jag ska bara…
…tvätta det här.
Det är som om jag föddes med en stövel mot halsen.
Jag lärde mig tidigt.
"Se upp där ute."
Det brukade mamma säga.
"Se upp där ute, pojk."
Jag vet inte vad de förväntar sig av oss om vi…
…ska vara på vår vakt hela jävla tiden.
Det enda hem jag har haft…
…har varit på hästryggen.
Ta på dig den här skjortan.
Seså.
Smush var en av oss.
De har redan begravit honom, men inte i cowboykläder.
Vi ska hämta Chuck…
…och hans ridstövlar.
Och ställa dem på hans grav.
Till hans sista ritt.
Jag vet.
Jag fattar.
POLISENS STALL
Kom.
Håll utkik.
Hjälp mig med den här.
Chuck?
-Chuck. -Hej, grabben.
Kom, Chuck.
Hej.
Boo!
Hur är det? Vad skönt att se dig.
Jag har saknat dig.
Jag ska få ut dig härifrån. Lita på mig.
Inget ont ska få hända dig.
I tre nätter har jag väntat på att ni ska fatta mod.
Vad händer nu? Ska du gripa oss?
Nej, jag ska se till att inte nån färsking med ivrigt avtryckarfinger knäpper er.
Ni kan åtminstone få det att se ut som nåt annat, Harp.
Om ni bara snor hästarna från Fletcher Street blir det ju lite väl uppenbart.
Kom, min sköna.
Iväg med dig.
Vi låter henne och de andra löpa fritt ett tag.
Vi fångar in dem i morgon.
Och då råkar det av en slump bli så att vi inte hittar era hästar.
Så jag föreslår att ni ligger lågt under natten.
Eller tills alla kommer på att vi faktiskt har mord att lösa
och tröttnar på att leta bortsprungna husdjur.
Förstärkningen är här om fem minuter.
Jag föreslår att ni rider.
Kom.
Vi kan inte bara se på, pappa. Vi måste göra nåt.
Vi rider in och blockerar dem. De får ta ledigt i dag.
Vilket stall kom du från, Nessie?
-White House. -Ja.
-Och du, Rome? -Tioga. Det vet du.
Och ni andra?
-31st. -Markoe Street.
Alla de ställen som ni precis nämnde är borta sen länge.
Det är bara ruiner kvar, men ni är kvar.
-Är ni kvar? -Ja.
Låt dem ta stallet.
Låt dem ta det, för de kan inte ta ifrån oss vilka vi är.
Hemma är inte en plats.
Det är familjen. Det är det som gör oss till cowboys.
Vad ska vi göra, då?
Vi ska göra det som vi alltid gör.
Vi ska rida.
Duktig pojke, Chuck. Stå kvar så.
Såja.
Tack.
Tack för att du fick hit honom.
Jag menar det.
Såja.
-Mamma. -Cole.
Cole, älskling!
Min lilla pojke.
Du ser ut att må bra.
Jag gillar dig som cowboy.
Det här är Boo, mamma. Min häst.
Ja, han rider nu.
-Så det gör han? -Ja.
Han har en häst,
men han har mycket kvar att lära innan han blir som jag.
-Jag är bättre än du. -Du kan inte mäta dig med gamle Harp.
-Jag är bättre än du. -Vad sa du nu?
Kom igen.
MYNDIGHETERNA I PHILADELPHIA BYGGER NU PÅ MARKEN DÄR FLETCHER STREET LÅG.
LIKSOM FLERA GENERATIONER FÖRE DEM
SÖKER COWBOYERNA EFTER ETT PERMANENT STALL FÖR ATT BEVARA SITT KULTURARV.
TILL MINNE AV ERIC "E" MILLER
När vi kommer ridande frågar folk: "Var kom de där hästarna från?"
Men hästarna har varit här längre än jag. Fattar ni? Så det är…
När vi berättar om det här vill jag att folk tar det till sig…
…och fattar att det är på riktigt.
Att vi lever så här.
Man har bra och dåliga dagar.
Det är så det är i livet.
Och det här är livet.
Jag bor i Philadelphia, och folk säger ofta:
"Rider du? Det finns inga hästar i Philadelphia."
Vad snackar de om? Det finns hästar överallt här.
I norra Philadelphia rider vi. Vi har hästar och tar hand om dem.
Om bara fler kände till det och visste
hur viktigt stallet är för många unga som inte har nånstans att ta vägen…
Det som är allra mest givande för mig är att se barnen som jag lär upp,
och se dem…
…suga åt sig av kunskapen, anpassa sig och göra förändringar,
inte bara med hästen, utan i livet självt.
Stallet är viktigt för oss.
Jag har passerat 40 och tror uppriktigt att det är tack vare stallet
som jag inte har hemfallit åt brott.
Det hjälper en att hålla sig på den smala vägen
tillsammans med andra som har gått igenom det som man själv går igenom.
Undertexter: Karl Hårding