Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎Stai!
‎NETFLIX PREZINTĂ
‎Alice?
‎Alice, stai!
‎Alice!
‎Stai cu noi!
‎DEZASTRU NUCLEAR
‎ACCIDENT SAU ACT DE RĂZBOI
‎CONFLICT NUCLEAR
‎VINE RĂZBOIUL MONDIAL?
‎Alice?
‎Bună!
‎I-am auzit iar.
‎Mai spui poezia aia?
‎Plecați, monștri fioroși!
‎Plecați! N-aveți ce căuta aici!
‎E doar imaginația ta.
‎Nu e real.
‎O pot opri?
‎Nu.
‎Imaginația e un lucru important.
‎N-o opri!
‎Învață să o folosești.
‎De exemplu, când sunt pe scenă, ‎trebuie să folosesc imaginația.
‎Nu te sperie?
‎Ba da.
‎Dar uneori trebuie să-ți înfrunți frica.
‎În felul ăsta, nu mai ești speriat.
‎Hei…
‎Cine e?
‎Cred că l-a pierdut ‎fata de vizavi când au plecat.
‎- Mamă! ‎- E în regulă.
‎- Nu te teme! ‎- Îi faci să plece?
‎Sunt aici! Ești în siguranță!
‎- Vino încoace! ‎- Deschideți!
‎Trebuie să facem ceva.
‎Nu putem continua așa.
‎Trebuie să rezistăm.
‎E tot ce putem face.
‎N-am făcut decât să rezistăm.
‎Nu mai avem nimic, Leo!
‎Ne avem pe noi.
‎Și o avem pe Alice.
‎Nu putem renunța acum.
‎O să fie bine.
‎De unde știi?
‎Pentru că trebuie.
‎TEATRUL NAȚIONAL PREZINTĂ: ‎MACBETH
‎Veniți!
‎Scăpați de orori cu spectacolul exclusiv ‎al lui Mathias Vinterberg!
‎Veți primi o masă!
‎Veniți!
‎Stați aici!
‎Ascultați!
‎- Leo! ‎- Vin imediat.
‎Da! Veniți!
‎Veniți, oameni buni!
‎Scăpați de orori cu spectacolul exclusiv ‎al lui Mathias Vinterberg!
‎Două spectacole azi!
‎Doar azi!
‎Veți primi o masă.
‎E de ajuns pentru toți.
‎Serios, e un spectacol?
‎Ne-ar prinde bine puțină distracție
‎în aceste vremuri terifiante, nu crezi?
‎De unde ai mâncare?
‎Mathias e un om bun.
‎Vrea să ajute.
‎Nu prea mai dăm multe spectacole, ‎dar el încearcă.
‎Câte bilete vrei?
‎Cât costă?
‎Cât ai?
‎Cum naiba au un teatru? ‎Ca să nu mai zic de mâncare.
‎- Nu se leagă! ‎- Știu, dar dacă e un lucru bun?
‎Jacob, trebuie să credem că o să fie bine.
‎- Și Alice? ‎- O să-i fie mai rău dacă nu facem nimic.
‎Dacă am duce-o la o piesă…
‎Uită-te în jur!
‎Ce avem de pierdut?
‎Mai știi când visam și noi?
‎Cum ne pierdeam…
‎Uitam și să mâncăm.
‎Închipuie-ți! Puteam să uităm de mâncare!
‎Dacă am face-o pe Alice să zâmbească?
‎Măcar o seară…
‎MATHIAS WINTERBERG PREZINTĂ: ‎HOTELUL
‎Bună ziua! Bine ați venit!
‎Vă mulțumesc!
‎Bun venit la un spectacol fantastic!
‎Mulțumesc.
‎Spectacolul exclusiv ‎al lui Mathias Vinterberg.
‎Vă mulțumesc!
‎Mulțumesc!
‎Copiii n-au voie.
‎E cu noi.
‎- Nu e pentru copii. ‎- E în regulă, Arnold.
‎E în regulă.
‎Să recunoaștem! Copiii de azi…
‎văd orori mult mai mari.
‎Da…
‎Cum te numești?
‎Alice.
‎Alice…
‎Îți plac aventurile?
‎Și mie.
‎Să-ți arăt țara mea a minunilor?
‎Da.
‎Bine ați venit!
‎- Mulțumim. ‎- Hai!
‎Hai!
‎Hai! Bun venit!
‎E un spectacol așa cum n-ați mai văzut!
‎Pare prea frumos!
‎Ați mai fost aici?
‎Nu.
‎Dar voi?
‎Nu.
‎Eu sunt Leonora.
‎- Ea e Alice. ‎- Bună!
‎Soțul meu, Jacob.
‎- Salut! ‎- Salut!
‎Lars. Ele sunt Kathrine și Susanne.
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Cum a intrat Susanne?
‎Cum adică?
‎Au făcut o excepție și pentru ea?
‎Ce ne face să fim oameni…
‎în asemenea vremuri?
‎Ce ne separă de animale?
‎Iubirea…
‎pierderea, speranța, suferința…
‎așteptările?
‎Un lucru e sigur.
‎Supraviețuirea nu e de ajuns.
‎Trebuie să simțim.
‎Și în această notă…
‎doamnelor și domnilor…
‎bun venit la teatru!
‎Spectacolul nu e pe scenă.
‎Nu e o sală, nu sunt scaune…
‎nu e nicio pauză.
‎Hotelul e scena noastră.
‎În spatele acestor uși, vă încurajez ‎să faceți ceea ce vă stârnește interesul.
‎În sfârșit…
‎doamnelor și domnilor…
‎vă reamintesc ‎că tot ce se va întâmpla azi e înscenat.
‎Totul e un spectacol.
‎Totul!
‎Fiecare va primi câte o mască.
‎Nu le dați jos.
‎Doar ea vă deosebește de actori.
‎Dacă vedeți mască, e membru al publicului.
‎Dacă vedeți o față,
‎e un actor.
‎Prieteni…
‎uitați de lumea de afară.
‎În seara asta vă voi prezenta ‎o experiență nemaiîntâlnită.
‎Începe!
‎Te-ai întors?
‎- Vezi-ți de treaba ta! ‎- Rakel, împacă-te cu Mathias.
‎- Ce naiba spui ‎- E ziua fiicei tale. Mai știi?
‎Tu vorbești. Bei toată ziua și te îmbeți…
‎Taci! Nu te face să râzi? ‎Asta e? Nu e amuzant?
‎- Nu… ‎- Nu te distrează?
‎Uite care e problema…
‎Ești bine?
‎Problema e că mă tot face să plâng.
‎- David, mulțumesc de întrebare. ‎- Da, bine.
‎- Ești bun! ‎- Da, bine.
‎Cât stil!
‎- David, stai! ‎- Îmi iau ceva de băut!
‎E în regulă?
‎Vrei să-i urmăm, Alice?
‎Alice?
‎Ce zici de Rakel?
‎Hai după Rakel!
‎Hai!
‎Sofie!
‎Jens?
‎Sofie?
‎Credeam că n-o să te mai văd! ‎Vino încoace!
‎Haide!
‎Putem lua la pachet?
‎- Nu e tocmai Shakespeare. ‎- Încetează!
‎Pardon!
‎Hai, Alice!
‎Nu!
‎Nu știu!
‎Ce are?
‎S-o găsim pe Rakel.
‎Dacă vrem să trecem de asta, ‎trebuie să faci ceva!
‎- Ai întors spatele familiei lui. ‎- Nu mă asculți!
‎Doarme.
‎- Mamă? ‎- Nu e real.
‎Ai stins lumânările?
‎Ți-a transmis noapte bună.
‎Dacă m-ai înțelege ‎ca pe personajele din piesa ta.
‎Mathias…
‎- Mai încearcă o dată. ‎- De ce te-ai întors acum?
‎DE LA RAKEL
‎Ca să-ți amintesc ce am avut.
‎Îți reamintesc că ce am avut…
‎a murit.
‎De ce plânge, mamă?
‎Să ne uităm, ca să aflăm.
‎- Camera mea e liberă? ‎- Care e?
‎Numărul 405.
‎Ar trebui să fie liberă.
‎- Crezi că îi place? ‎- Seamănă cu mama ei.
‎Să vedem unde merge!
‎Hai!
‎Unde e Rakel?
‎Ce-a fost asta?
‎Nu știu. Era actriță?
‎Nu știu.
‎Mamă?
‎E un spectacol.
‎Se prefac, nu te teme!
‎Ești bine?
‎Vrei acasă?
‎Așa…
‎Despre ce cameră vorbea Rakel?
‎Nu era 405?
‎Da. Vrei să mergem acolo?
‎Haide!
‎Ce e?
‎Unde sunt ceilalți?
‎Probabil s-au dus după actori.
‎Ca noi.
‎Camera lui Rakel e aproape. Hai!
‎Hei!
‎Alice?
‎Rakel?
‎Ai greșit etajul, Alice!
‎- Alice! ‎- 525…
‎- Nu fugi! Am vorbit! ‎- 526…
‎Ce e?
‎Alice?
‎Alice!
‎Alice, stai!
‎Cred că Rakel s-a dus în altă parte.
‎- Nu mai face asta! ‎- Ce?
‎- Nu mai fugi! ‎- Dar…
‎Am mers după Rakel, cum ai zis.
‎- Știu ce ți-am zis, dar… ‎- Caută camera lui Rakel, Alice!
‎Ce faci?
‎Dacă noi ne facem griji, ‎nu trebuie s-o speriem.
‎Las-o să aibă zece ani!
‎Unde să fugă?
‎533…
‎Uită-te la noi! Eram mai relaxați.
‎534… 535…
‎Totul va fi bine.
‎Alice, ce zici…
‎Alice?
‎Alice!
‎Număra. 534, 535, 53…
‎Șase…
‎- Alice, te aud! Ieși! ‎- Nu e amuzant!
‎Alice, ieși!
‎Jacob!
‎Alice?
‎Ești aici?
‎Alice?
‎Alice, unde ești?
‎Unde ești?
‎Știam eu!
‎- Știam eu! ‎- Jacob!
‎- Nu! ‎- Ți-am spus că e ceva în neregulă!
‎Alice!
‎Lars?
‎Susanne?
‎Kathrine?
‎Nu-i găsesc! Am căutat peste tot. ‎Erau cu mine și, brusc…
‎- Au dispărut. ‎- N-o găsim pe Alice.
‎- Ce se întâmplă? ‎- Nu știu.
‎- Sunt pe aici, pe undeva. ‎- Am căutat peste tot!
‎Camera lui Rakel.
‎Alice o căuta.
‎Poate a trecut pe lângă noi.
‎E aici.
‎Alice, ești aici?
‎- Lars, Susanne! ‎- Alice?
‎Caut în dormitor.
‎Unde e?
‎Hai!
‎Nu se poate așa ceva!
‎Ce e?
‎A clipit!
‎Ochiul a clipit!
‎E doar o pictură!
‎Ce e?
‎E al lui Kathrine.
‎Hei! Ați văzut o fetiță? ‎Nu ne găsim fiica!
‎Știți unde s-au dus toți?
‎Sunteți actori sau public?
‎Ce?
‎Arătați-mi măștile!
‎Le-am aruncat.
‎Alice?
‎Nu!
‎- Hei! ‎- Nu pot!
‎- Lucrezi aici? ‎- Nu mai pot!
‎Ai văzut o fetiță? Ne căutăm fiica.
‎M-au luat. M-au transformat ‎în ceva ce nu mi-aș fi închipuit!
‎- Ce? ‎- Ne poți ajuta?
‎- Ne căutăm fiica. ‎- Nu mai pot face asta!
‎- Ce anume? ‎- M-au luat!
‎Jacob…
‎- Lasă-l! ‎- Ce spui acolo?
‎O să vă ia și pe voi!
‎- Stai! ‎- N-aveți încredere!
‎Nu!
‎Leo!
‎- De ce a făcut-o? ‎- Blochează totul!
‎Gândește-te la Alice!
‎- De ce? ‎- Gândește-te la Alice!
‎Bine?
‎Sunteți noi?
‎Hai în sala de bal.
‎Hans, hai odată!
‎Lasă actoria!
‎Am întârziat!
‎Alice?
‎Vă rog!
‎Spuneți-mi că le-ați văzut ‎pe Kathrine sau pe Susanne!
‎Vă rog!
‎Ce cauți aici? Ce sunt astea?
‎- Nu știu. ‎- Costume?
‎Leo?
‎Dă-mi iepurele!
‎Ce e?
‎- E dulce. ‎- Ce?
‎Nu e real.
‎E sânge fals.
‎Ce?
‎Poate e o parte a piesei.
‎- De ce a dispărut Alice? ‎- Și Kathrine?
‎Rakel a zis ceva de sala de bal.
‎- Hai s-o căutăm! ‎- Hai cu mine!
‎Dacă vreți să supraviețuim, ‎aveți încredere!
‎Nu trebuie să știți tot.
‎E mai bine așa.
‎Trebuie să stăm împreună.
‎Noi…
‎trebuie să fim o familie.
‎O familie!
‎Să luați tot!
‎Suntem uniți ca o familie.
‎Dacă avem încredere în ceilalți…
‎nu ne va devora.
‎Cum aflăm ce se întâmplă?
‎Îi urmărim pe ei.
‎Știți de unde veniți.
‎Hai, Leo! Nu e aici!
‎Știți ce avem.
‎Dacă nu suntem uniți, ca o familie…
‎ne va devora.
‎Mamă?
‎Cineva a intrat în perete.
‎Ce?
‎- Cum adică? ‎- Da.
‎Și eu vreau s-o găsesc.
‎Nu glumesc! Cineva a intrat prin pictură!
‎Vino încoace! Hai!
‎Alice?
‎Ard ceva?
‎Nu! Ce ard?
‎Ce ard?
‎Sunt haine!
‎Ard haine!
‎Sunt doar haine…
‎Leo!
‎Rahat!
‎Jacob!
‎- Jacob, calmează-te! ‎- Ce e asta? Ce i-au făcut?
‎Nu știu.
‎Trebuie să aflăm ce au pățit ceilalți ‎și o vom găsi pe Alice.
‎Ceilalți?
‎Sunt acolo!
‎Nu!
‎Trezește-te! Uită-te în jur!
‎Trăiești într-o lume a fanteziei!
‎- Tot mai crezi că va fi bine? ‎- Da.
‎Cum poți crede asta?
‎Pentru că trebuie să cred!
‎Trebuie să cred!
‎Dacă nu erai tu, nu eram aici.
‎Nu te mișca!
‎Convingător, nu?
‎Hai cu mine! Acum!
‎Îl putem bate!
‎Lars?
‎- Hai, nu fi dificilă! ‎- Nu!
‎E o chestiune de supraviețuire.
‎Fugi!
‎Găsește-o pe Alice!
‎FIICA UNUI FAIMOS REGIZOR ‎UCISĂ ÎN INCENDIU
‎BĂRBAT CUMPĂRĂ HOTELUL ‎ÎN CARE A FOST UCISĂ FIICA LUI
‎Hans!
‎Hans, hai în sala de bal! ‎Începe următorul spectacol.
‎DE LA RAKEL
‎Alice…
‎Să le urăm bun venit recruților!
‎Bun venit!
‎Sunt șanse mari ‎să cunoașteți oameni din public.
‎E păcat, știu.
‎Dar câtă vreme sunt mascați, ‎nu vă veți da seama.
‎E mai ușor.
‎Important e să împărțim publicul.
‎Sunt mai mulți.
‎Depinde de fiecare dintre voi
‎să creați un personaj atât de incitant ‎încât să vă urmeze cineva.
‎Ați înțeles?
‎Dacă se prind prea devreme, ‎ne pot surprinde.
‎Vă rog, n-o faceți pe eroii!
‎Dacă sunteți depășiți…
‎…îi dăm pe mâna cuiva mai experimentat.
‎Bun!
‎Încă o dată, de la început!
‎Înainte să vină publicul.
‎Da, deci…
‎Rakel.
‎- Fii mai emotivă de data asta. ‎- Am fost emotivă.
‎Ce vrei?
‎Știi ce vreau.
‎Îți vrei soția înapoi.
‎Nu voi fi niciodată soția ta, Mathias!
‎Poftim?
‎Fac tot ce pot!
‎Ți se pare că profit de tine?
‎Da.
‎Îmi pare rău, n-am vrut.
‎E dureros să simți asta.
‎Iartă-mă!
‎Mulțumesc!
‎Trebuie să rămânem împreună.
‎Să fim recunoscători!
‎Pentru că dacă uiți ‎ce am făcut pentru tine…
‎dacă uiți unde erai
‎când ți-am deschis brațele ‎și te-am primit…
‎Dacă uiți…
‎ce am făcut eu pentru tine…
‎s-ar putea să fiu tentat ‎să te trimit înapoi…
‎de unde ai venit!
‎- Iartă-mă! ‎- Da!
‎Te rog!
‎Iartă-mă, Mathias!
‎Să aud!
‎Voi fi oricine vrei tu să fiu.
‎Bine.
‎Cine a tras maneta? Am căzut în tunel!
‎Mi-am pierdut cercelul!
‎Dacă nu mai e altceva, să începem!
‎Acțiune!
‎Alice?
‎Mamă?
‎Mamă!
‎Mamă?
‎Îmi caut cercelul.
‎Actorii n-au voie în tunel. ‎Ordinul lui Mathias.
‎Ce faceți acolo?
‎Ordinul lui Mathias.
‎Bun venit!
‎Mulțumesc!
‎Bun venit la un spectacol fantastic!
‎Hai! Bine ați venit!
‎Alice?
‎Dacă nu cad, împingeți-i puțin,
‎iar cei din tunel se ocupă de restul.
‎Lars?
‎Vino alături de noi!
‎Ce?
‎Nimeni n-a supraviețuit atât aici.
‎Și am înțeles că ești și actriță.
‎Actorii tăi…
‎Ei știu că îi mâncați?
‎Ce-ai face ca să-ți ții familia în viață?
‎Dă-mi drumul!
‎Unde să te duci?
‎Acasă.
‎Să mori de foame?
‎Să fiu cu familia mea.
‎Familia ta e aici.
‎Vino la noi!
‎Niciodată!
‎Rămâne între noi, Lars!
‎Familia ta va primi o cameră mai bună.
‎Nu!
‎Leo, n-am vrut să ți-o iau.
‎Nu!
‎Unde e?
‎Unde e fiica mea?
‎Sunteți niște criminali!
‎Nu!
‎Suntem supraviețuitori, Leo.
‎Nu-mi spune Leo!
‎Așa e…
‎Numai Jacob îți spune așa.
‎Ce?
‎El a înțeles.
‎Hai, Lars!
‎Jacob?
‎Jacob? Dă-mă jos!
‎- Încerc s-o conving. ‎- Jacob!
‎Jacob?
‎Au dreptate.
‎Nu e nimic pentru noi afară.
‎Vom muri de foame, ca toți ceilalți.
‎Nu, Jacob! Nu știi asta!
‎Numai așa ne pot salva!
‎Ne alăturăm lor, Leo!
‎Putem găsi un scop în viață, nu înțelegi?
‎Putem fi o familie.
‎Ei pot fi familia noastră.
‎Nu, Jacob! Nu vorbești serios!
‎Vom găsi o cale… Noi doi! Mereu găsim!
‎Cum?
‎Uite ce i-au făcut lui Alice!
‎Uite ce au făcut!
‎Trebuie să stăm în hotel, Leo!
‎Niciodată!
‎Jacob…
‎Nu trebuie să stai aici, Jacob.
‎- Îmi dai voie? ‎- Jacob, ce faci?
‎- Le câștig încrederea. ‎- Iartă-mă!
‎Iartă-mă! Nu trebuia să venim!
‎Uită-te la mine! Sunt eu!
‎Sunt eu!
‎Sunt eu, Jacob! Sunt eu!
‎Ce se întâmplă?
‎Jacob, nu!
‎Nu!
‎Jacob, în spate!
‎Jacob?
‎Îmi pare rău!
‎De ce a trebuit să fie Alice?
‎E în regulă…
‎Jacob?
‎Jacob…
‎Alice?
‎Ce ne face să fim oameni?
‎În asemenea vremuri…
‎Fantastic!
‎…când foametea și durerea ne conduc viața,
‎ce ne separă de animale?
‎Iubirea…
‎pierderea…
‎speranța…
‎dorința?
‎Un lucru e sigur.
‎Supraviețuirea nu e de ajuns.
‎Trebuie să simțim.
‎Și în această notă…
‎bun venit…
‎la teatru.
‎Doamnelor și domnilor…
‎bun venit la teatru.
‎Sofie!
‎Azi veți lua legătura cu omul din voi.
‎Veți primi niște măști.
‎Doar ele vă vor deosebi…
‎Doar ele vă vor deosebi de actori.
‎Vă veți întreba dacă e real sau nu.
‎Vă asigur că totul e spectacol.
‎Totul!
‎Ajutor!
‎Nu!
‎Unde e?
‎Bun venit! Mă bucur că ni te-ai alăturat.
‎- Unde e soțul tău? ‎- Sângele de pe rochie nu e real.
‎- Unde e Lars? ‎- Dă-mi-o pe Alice sau te dau de gol!
‎- Stai jos… ‎- Sunteți mai puțini!
‎Unde e?
‎Nu e o piesă.
‎E o scuză ca să ne despartă, ‎ca să ne omoare mai ușor.
‎El nu e regizor
‎sau director de hotel, ‎sau ce v-a zis el că e.
‎E un criminal.
‎Mi-a luat familia
‎și o va lua și pe a voastră!
‎Nu numai că vă vor ucide.
‎După ce muriți, cu toții…
‎veți fi mâncați.
‎E adevărat!
‎E adevărat! Nu e o piesă! E real!
‎Mi-a luat fiica!
‎Ți-am dat de ales, Leo.
‎Dacă ai fi văzut că nu e o rușine ‎să supraviețuiești, ai fi avut o familie.
‎Dar nu vezi.
‎Bun venit…
‎în teatrul meu.
‎Plecați…
‎monștri fioroși!
‎Ce faci?
‎Plecați!
‎Nu mă tem de voi!
‎Sunt Leonora…
‎mama lui Alice
‎și nu vă las să vă apropiați de ea!
‎Nu!
‎Opriți-i!
‎Prindeți-o!
‎Nu!
‎Nu e nimic acolo!
‎Nu e nimic aici!
‎Doamne!
‎Spuneai că le vindem bijuteriile!
‎- Am făcut ce trebuia. ‎- Mâncam oameni?
‎Dacă nu eram eu, ați fi fost morți. ‎Nu e nimic acolo!
‎Preferam să mor!
‎S-a terminat!
‎Ești terminat!
‎Acum știi cum e să-ți pierzi familia.
‎Doare, nu?
‎Unde e?
‎Am luat-o la final!
‎Ce i-ai făcut?
‎Îmi amintea de fiica mea.
‎Ochii ei…
‎Zâmbetul… Exact ca fiica mea.
‎Uimitor!
‎Dar nu era real.
‎Acum ești și tu singură.
‎V-am ținut în viață!
‎Mulțumiți-mi!
‎Mamă?
‎Nu!
‎Mamă?
‎Nu!
‎Te rog, nu!
‎- Te rog, lasă-mă! ‎- Mamă?
‎Mamă?
‎Alice?
‎Unde ai fost?
‎M-a întrebat dacă vreau să joc în piesă.
‎Credeam că te-am pierdut.
‎- Sunt aici. ‎- Da.
‎Ești aici.
‎Mamă!
‎Alice!
‎Să te văd…
‎Unde e tata?
‎Am rămas doar noi, Alice.
‎Subtitrarea: Mihai Crăciun