Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Čekaj!
NETFLIX PREDSTAVLJA
Alice?
Alice, čekaj!
Alice!
Budimo skupa.
NUKLEARNA KATASTROFA
NESREĆA ILI RATNI ČIN?
NUKLEARNI SUKOB
PRIJETI LI SVJETSKI RAT?
Alice?
Alice? Alice!
Hej.
Opet sam ih čula.
Možeš odraditi ono svoje?
Nestanite, strašna čudovišta.
Nestanite. Ovdje nemate što tražiti.
To je samo tvoja mašta.
To ne postoji.
Mogu li je isključiti?
Ne.
Doista imaš bujnu mašu.
Nemoj je gasiti.
Nauči se koristiti njome.
Kad sam u drami na pozornici, moram koristiti maštu.
Nije li to strašno?
Jest,
no katkad se moraš suočiti sa strahovima.
Tako ćeš se manje bojati.
Opa.
Tko je to?
Mislim da ju je izgubila djevojčica iz susjedstva.
-Mama! -U redu je.
-Ne brini se. -Možeš li ih otjerati?
Ovdje sam, na sigurnome si.
-Dođi. -Pustite nas unutra!
Moramo nešto poduzeti.
Ne možemo dalje ovako.
Moramo izdržati.
Samo to i možemo.
Stalno izdržavamo.
Ništa nam nije ostalo, Leo.
Imamo jedno drugo.
I imamo Alice.
Ne možemo sad odustati.
Sve će biti u redu.
Kako to možeš znati?
Jer tako mora biti.
NARODNO KAZALIŠTE PREDSTAVLJA: MACBETH
Hajde!
Idemo!
Pobjegnite od strahota s ekskluzivnom predstavom Mathiasa Vinterberga.
Počastit ćemo vas i jelom.
Dođite.
Čekaj tu.
Slušajte!
-Leo… -Odmah se vraćam.
Da! Dođite!
Dođite, narode!
Pobjegnite od strahota s ekskluzivnom predstavom Mathiasa Vinterberga.
Večeras dvije predstave.
Samo večeras.
Počastit ćemo vas jelom.
Ima za sve!
Zbilja, predstava?
Svima nam treba malo razonode
u ovim strašnim vremenima, zar ne?
Odakle vam hrana?
Mathias je velikodušan.
Želi pomoći.
Više nemamo toliko predstava, ali trudi se.
Koliko ulaznica želite?
Koliko stoje?
Koliko imate?
Kako mogu voditi kazalište? I odakle im hrana?
-Nešto ne štima. -Znam, no što ako je nešto dobro?
Jacobe, moramo vjerovati da će sve biti u redu.
-A Alice? -Bit će joj gore ako ništa ne radimo.
Zamisli da je odvedemo na predstavu.
Osvrni se.
Što možemo izgubiti?
Sjećaš se kako smo se izgubili u snovima?
U sebi samima?
Zaboravili bismo i večerati.
Zamisli da možemo zaboraviti večeru.
Što ako možemo nasmijati Alice?
Makar jednu večer.
MATHIAS VINTERBERG PREDSTAVLJA HOTEL
Pozdrav svima!
Hvala vam, hvala.
Dobro došli na fantastičnu predstavu.
Hvala vam.
Ekskluzivnu predstavu Mathiasa Vinterberga.
Hvala. Hvala vam.
Hvala.
Vidi, vidi…
Djeca ne smiju.
S nama je.
Ovo nije za djecu.
U redu je.
Činjenica jest da današnja djeca…
gledaju užase veće od ovoga.
Da.
Kako se zoveš?
Alice.
Voliš pustolovine?
I ja.
Želiš vidjeti moju zemlju čuda?
Da.
Dobro došli.
-Hvala. -Hajde.
Idemo.
Idemo, dobro došli!
Ovakvu predstavu još niste vidjeli!
Zvuči gotovo nestvarno.
Jeste li već bili ovdje?
Ne.
A vi?
Ne.
Ja sam Leonora.
-Ovo je Alice. -Bok.
Moj suprug Jacob.
-Bok. -Bok.
Ja sam Lars. Ovo su Kathrine i Susanne.
-Bok. -Bok.
Kako je Susanne ušla?
Kako to mislite?
I vama su iznimno dopustili?
Što nas čini ljudima…
u ovakvim vremenima?
Što nas razdvaja od životinja?
Ljubav…
gubitak, nada, strepnja.
Očekivanja?
Jedno je sigurno.
Preživljavanje nije dovoljno.
Moramo osjećati.
I zbog toga…
dame i gospodo…
dobro došli u kazalište.
Ova predstava nije na pozornici.
Nema auditorija ni redova sjedala…
nema intermezza.
Hotel je naša pozornica.
Zavirite iza vrata koja vas najviše zanimaju.
Naposljetku…
dame i gospodo…
ne zaboravite da je sve što će se večeras odvijati isplanirano.
Sve je predstava.
Sve.
Svi ćete dobiti maske.
Ne skidajte ih.
Samo se po njima razlikujete od glumaca.
Ako vidite masku, posrijedi je gost.
Vidite li lice,
riječ je o glumcu.
Prijatelji…
zaboravite vanjski svijet.
Večeras vam predstavljam dosad neviđeno iskustvo.
Počinje.
Već si se vratila?
-Gledaj svoja posla. -Rakel, ti i Mathias trebate primirje.
-Kako to misliš? -Tvojoj je kćeri rođendan, zaboravila si?
Pravi se javio, cijeli se dan opijaš, pijan k'o letva…
Začepi! Ne nasmijava te? To je? Nije dovoljno smiješan?
-Ne… -Ne zabavlja te?
Evo problema…
Dobro si?
Problem je što stalno plačem zbog njega.
-Davide, dragi, hvala na pitanju. -Svejedno.
-Baš si drag. -Svejedno.
Svaka ti čast.
-Davide, ostani. -Dovraga, idem po piće.
Smijem li?
Za kime želiš krenuti?
Alice?
Može za Rakel?
Slijedimo Rakel.
Idemo.
Sofie!
Jense?
Sofie!
Mislio sam da te više neću vidjeti. Dođi.
Nastavimo.
Što?
Smijemo se poslužiti?
-Baš i nije Shakespeare. -Daj prestani.
Opa!
Hajde, Alice.
Ne.
Ne znam.
Što mu je?
Hajde, nađimo Rakel.
Želiš li da ovo prebrodimo, moraš nešto poduzeti.
-Ti si okrenula leđa obitelji. -Ti ne slušaš!
Ona spava.
-Mama? -To nije stvarno.
Ti si ugasio svijeće?
Htjela je da ti poželim laku noć.
Da me barem razumiješ kao likove u svojoj drami.
Mathiase.
-A da pokušaš ponovno? -Zašto si se ovaj put vratila?
OD RAKEL
Da te podsjetim što smo nekoć imali.
Podsjetit ću te da je to što smo imali…
mrtvo.
Zašto ona plače, mama?
Moramo gledati da doznamo.
-Je li moja soba slobodna? -Koja?
Broj 405.
Trebala bi biti.
-Sviđa li joj se? -Da, uvrgla se na mamu.
Da vidimo kamo će.
Hajde.
Gdje je Rakel?
Što je to bilo?
Ne znam. Glumica?
-Ne znam. -Ha?
Mama?
To je predstava.
Sve je gluma, ne boj se.
Dobro si?
Želiš li kući?
Dakle,
koju je sobu spomenula Rakel?
Nije li bila 405?
Tako je. Želiš li onamo?
Da, hajde.
Što je to?
Kamo su svi nestali?
Vjerojatno slijede glumce,
kao mi.
Rakelina je soba blizu. Idemo onamo.
Ima li koga?
Alice?
Rakel?
Ovo je pogrešan kat.
-Alice! -525…
-Ne smiješ tako pobjeći. -526…
Što je ovo?
Alice?
Alice!
Alice, čekaj!
Mislim da je otišla drugim putem.
-Prestani to raditi. -Što?
-Bježati! -Ali…
Samo sam slijedila Rakel, kako si mi rekao.
-Da, znam da sam ti rekao, ali… -Traži Rakelinu sobu.
Što izvodiš?
Ne moramo plašiti nju jer smo mi zabrinuti.
Neka bude dijete.
Kamo bi pobjegla?
Broj 533…
Pogledaj nas samo, prije smo bili opušteniji.
Broj 534, 535…
Sve će biti u redu.
Alice, što da…
Alice?
Alice!
Bila je ovdje i brojila 534, 535, 53…
Šest.
-Alice, čujem te. Izađi. -Ovo nije smiješno.
Alice, izlazi!
Jacobe!
Alice?
Jesi li tu?
Alice!
Alice, gdje si?
Gdje si?
Znao sam.
-Jebeno sam znao! -Jacobe.
-Ne. -Znao sam da nešto ne valja.
Alice!
Larse?
Susanne?
Kathrine?
Ne mogu ih naći. Posvuda sam tražila. Bili su sa mnom i iznenada…
-Nestali. -Nema Alice.
-Što se događa? -Ne znam.
-Moraju biti ovdje negdje. -Sve sam pretražila.
Rakelina soba.
Alice ju je tražila.
Možda se prošuljala.
Ovdje je.
Alice, unutra si?
-Larse. Susanne. -Alice?
Pogledat ću u spavaću.
Gdje je?
Hajde.
Ne mogu vjerovati.
Što je bilo?
Trepnulo je.
Oko je trepnulo!
To je samo slika.
Što je to?
Kathrinina je.
Hej, jeste li vidjeli djevojčicu? Ne nalazimo kćer.
Znate li gdje su svi?
Jeste li glumci ili publika?
Što?
Pokažite mi maske.
Riješili smo ih se.
Alice?
Ne.
-Ima li koga? -Ne mogu ja ovo.
-Radite li ovdje? -Više ne mogu ovako.
Jeste li vidjeli djevojčicu? Tražimo kćer.
Oteli su me. Pretvorili su me u nešto što nisam želio postati.
-Što? -Možete pomoći?
-Tražimo kćer. -Ne mogu više ovako.
-Što više ne možete? -Oteli su me.
Jacobe…
-Pusti ga samo. -Što to govoriš?
Otet će i vas!
-Čekajte… -Nikom ne vjerujte!
Ne!
Leo!
Leo.
-Zašto je to učinio? -Sve moramo zanemariti
i usredotočiti se na Alice.
-Ali zašto je to učinio? -Moramo se posvetiti Alice.
Dobro?
Vi ste novi?
Sastanak u dvorani.
Hanse, daj prestani.
Prestani glumiti.
Već kasnimo.
Alice?
Molim vas…
Recite mi da ste vidjeli Kathrine ili Susanne.
-Molim vas… -Larse?
Što radiš ovdje? Što je ovo?
-Ne znam. -Jesu li to kostimi?
Leo?
Daj mi zeca.
Što je?
-Slatka je. -Što?
Nije prava.
Kazališna krv.
Što?
Možda je ovo dio predstave.
-Zašto je Alice nestala? -I Kathrine.
Rakel je spominjala plesnu dvoranu.
-Moramo je naći. -Za mnom.
Ako želimo preživjeti, morate mi vjerovati.
Ne morate sve znati.
Tako je sigurnije.
Moramo se držati skupa.
Mi…
moramo se držati poput obitelji.
Poput obitelji.
Sve uzmi.
Držimo se poput obitelji.
Dok vjerujemo jedni drugima…
neće nas požderati.
Kako da znamo je li stvarnost ili gluma?
Slijedit ćemo ih.
Znate odakle ste.
Idemo, Leo. Ona nije tu.
Znate što imamo ovdje.
Ne budemo li kao obitelj…
progutat će nas.
Mama?
Netko je ušao u onaj zid.
Što?
-Kako to misliš? -Da.
I ja je želim naći.
Ne šalim se. Netko je prošao kroz sliku.
Hajde, idemo.
Alice?
Nešto pale?
Ne. Što to pale?
Što pale?
Odjeća.
Pale odjeću.
To je samo odjeća.
Leo.
Sranje!
Jacobe.
-Jacobe, smiri se. -Što je ovo? Što su joj učinili?
Ne znam.
Moramo doznati što je s ostalima pa naći Alice.
Ostalima?
Unutra su.
Ne.
Probudi se! Osvrni se oko sebe!
Živiš u jebenom svijetu mašte!
-I dalje misliš da će biti dobro? -Da!
Kako to možeš misliti?!
Jer moram!
Moram to misliti.
Da te nema, ne bismo ni bili ovdje.
Ne miči se!
Uvjerljivo, zar ne?
Pođi sa mnom. Odmah.
Možemo ga srediti.
Larse?
Daj, ne otežavaj mi.
Ne.
Treba preživjeti.
Bježi!
Nađi Alice!
KĆI SLAVNA REDATELJA STRADALA U POŽARU
MUŠKARAC KUPIO HOTEL U KOJEM JE STRADALA KĆI
Hanse.
Hanse, u dvoranu. Ubrzo počinje iduća predstava.
OD RAKEL
Alice.
Pozdravimo nove regrute.
Dobro došli.
Vjerojatno ćete prepoznati ljude iz publike.
Žalosno je to, znam.
Ali dok god nose maske, nećete znati.
Tako je lakše.
Najvažnije je da se publika raštrka.
Ima ih više.
Svatko od vas
mora osmisliti lik dovoljno zanimljiv da vas prate.
Razumijete?
Ako vas prebrzo prozru, to bi nas sve moglo ugroziti.
I ne junačite se.
Ako zaglibite…
…predajemo ih nekom iskusnijem.
Dobro.
Još jedanput, ispočetka…
prije iduće skupine.
Da, dakle…
Rakel.
-Malo više osjećaja. -Iznijela sam ih dovoljno.
Što još želiš?
-Znaš što želim. -Želiš da ti se supruga vrati.
Nikad ti neću biti supruga, Mathiase.
Molim?
Trudim se.
Misliš da te uzimam zdravo za gotovo?
Da.
Oprosti, to mi nije namjera.
Boli kad je netko takav.
Oprosti mi.
Hvala.
Moramo se držati skupa.
Moramo biti zahvalni.
Jer ako zaboraviš što sam učinio za tebe,
ako zaboraviš tko si bila
kad sam te primio u svoje naručje i prihvatio te,
ako zaboraviš…
što sam učinio za tebe…
možda dođem u napast da te pošaljem na hladnoću,
odakle si i došla.
-Oprosti mi. -Dobro.
Molim te.
Oprosti, Mathiase.
Da čujem.
Bit ću tko god želiš da budem.
Dobro.
Tko je povukao polugu? Pala sam u tunel.
Izgubila sam naušnicu.
Ako je to sve, počnimo.
Akcija!
Alice?
Mama?
Mama!
Mama?
Idem po naušnicu.
Glumci ne smiju u tunel. Mathias je tako rekao.
Zašto? Što radite ondje?
Mathias tako želi.
Dobro došli!
Hvala.
Dobro došli na fantastičnu predstavu!
Dođite, dobro došli!
Alice?
Tko god ne padne, samo ga malo gurneš
i ljudi u tunelu riješit će ostalo.
Larse?
Pridruži nam se.
Što?
Nitko nije ovako dugo preživio ovdje.
A čujem i da si izvrsna glumica.
Vaši glumci…
znaju li da ih jedu?
Što bi učinila da održiš obitelj?
Pustite me.
Kamo bi otišla?
Kući.
I umrla od gladi?
Bila bih s obitelji.
Tvoja je obitelj ovdje.
Pridruži nam se.
Nikada.
Ovo ostaje među nama.
Tvoja će obitelj dobiti bolju sobu.
Ne.
Žao mi je. Nisam ti je htio oduzeti.
Ne.
Gdje je ona?
Gdje je moja kći?!
Ubojice!
Ne.
Mi znamo preživjeti, Leo.
Ne zovi me Leo.
Imaš pravo.
Samo te Jacob tako zove.
Što?
Razumio je.
Hajde, Larse.
Jacobe?
Jacobe, spusti me odavde.
-Ja ću je uvjeriti. -Jacobe.
Jacobe.
Imaju pravo.
Nemamo što tražiti izvan hotela.
Umrijet ćemo od gladi kao svi.
Ne, Jacobe, ne znaš to.
Samo nas tako mogu spasiti.
Možemo im se pridružiti.
Možemo naći nekakav smisao u životu, zar ne razumiješ?
Možemo opet biti obitelj.
Ovo može biti naša obitelj.
Ne, Jacobe. Ne misliš ozbiljno.
Smislit ćemo nešto, ti i ja. Kao i uvijek.
Kako?
Znaš što su učinili Alice.
Pogledaj što su učinili.
Moramo ostati u hotelu, Leo.
Nikad.
Jacobe…
Ne moraš to gledati, Jacobe.
-Smijem li? -Jacobe, što to radiš? Što?
-Moraju mi vjerovati. -Oprosti.
Oprosti mi, nismo smjeli doći ovamo.
Pogledaj me. Ja sam kriva. Ja.
Ja sam kriva, ja.
Ja! Jacobe, ja sam kriva!
Što se događa?
Jacobe, ne.
Ne!
Jacobe, iza tebe!
Jacobe?
Žao mi je.
Joj!
Zašto baš naša Alice?
U redu je.
Jacobe?
Jacobe.
Alice?
Što nas čini ljudima?
U ovakvim vremenima…
Nevjerojatno!
...kad glad i jad određuju naše živote,
što nas odvaja od životinja?
Ljubav,
gubitak,
nada,
žudnja?
Jedno je sigurno.
Preživljavanje nije dovoljno.
Moramo osjećati.
I stoga,
dobro došli...
u kazalište.
Dame i gospodo,
dobro došli u kazalište.
Sofie!
Večeras ćete uroniti u čovječnost u sebi.
Podijelit ćemo maske.
Sad ćemo podijeliti maske.
Po njima se razlikujete…
…od glumaca.
Pitat ćete se što je stvarno, a što nije.
Uvjeravam vas da je sve samo predstava.
Sve.
Upomoć!
Ne!
Gdje je ona?
Dobro došla. Lijepo što si nam se pridružila.
-Gdje ti je suprug? -Krv na haljinici nije stvarna.
-Gdje je Lars? -Daj mi Alice! Ili ću sve reći!
-Sjedni... -Brojčano ste nadjačani.
Gdje je ona?!
Ovo nije predstava.
Ovo je izlika da nas raštrkaju da nas mogu lakše ubiti.
A on nije redatelj,
upravitelj hotela ili što vam je već rekao.
Ubojica je.
Oteo je moju obitelj
i tako će oteti i vaše.
I neće vas samo ubiti.
Kad budete mrtvi, sve će vas…
pojesti.
Ne, istina je.
Istina je! Ovo nije predstava! Stvarno je!
Oteo mi je kćer!
Dao sam ti izbor.
Da si shvatila da preživljavanje nije sramota, još bi imala obitelj.
No više je nemaš.
Dobro došla u moje…
kazalište.
Nestanite,
strašna čudovišta, nestanite.
Što izvodiš?
Nestanite!
Ne bojim vas se.
Ja sam Leonora,
Alicina majka,
i nikoga joj neću pustiti ni blizu.
Ne…
Zaustavite ih.
Držite je!
Ne!
Ondje nema ništa!
Vani nema ništa.
Bože!
Rekao si da prodajemo vrijedne stvari.
-Učinio sam to da preživimo. -Žderanjem ljudi?
Bez mene svi biste bili mrtvi. Vani nema ničega!
Radije bih umrla.
Gotovo je.
Završio si.
Sad znaš kako je kad izgubiš obitelj.
Boli, zar ne?
Gdje je ona?
Ja sam je sredio.
Što si joj učinio?
Podsjećala me na moju kćer.
Njezine… oči.
Smiješila se kao moja kći.
Posve isto.
No to nije bilo stvarno.
Sad si i ti sama.
Održao sam vas živima!
Trebate mi zahvaliti!
Mama?
Ne.
Mama?
Ne.
Molim te, ne.
-Molim te, pusti me na miru. -Mama?
Mama?
Alice?
Gdje si bila?
Pitao me želim li biti u predstavi.
Mislila sam da sam te izgubila.
-Ovdje sam. -Da, jesi.
Da, jesi.
Mama.
Alice.
Da te vidim.
Gdje je tata?
Ostale smo same, Alice.
Prijevod titlova: Željko Radić