Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‏חכי!
‏- NETFLIX מציגה -
‏אליס!
‏אליס, חכי!
‏אליס!
‏חייבים להישאר ביחד.
‏- אסון גרעיני -
‏- תאונה או מלחמה? -
‏- עימות גרעיני -
‏- מלחמת עולם באופק? -
‏אליס?
‏אליס? אליס!
‏היי.
‏שמעתי אותם שוב.
‏את יכולה לעשות את הקטע שלך?
‏היעלמו, מפלצות מפחידות!
‏היעלמו! אין לכן מה לחפש כאן.
‏זה רק הדמיון שלך.
‏זה לא אמיתי.
‏אני יכולה לכבות את זה?
‏לא.
‏הדמיון שלך הוא דבר יקר,
‏אל תכבי אותו.
‏עדיף שתלמדי איך להשתמש בו.
‏כשאני על הבמה במחזה, ‏אני חייבת להשתמש בדמיון שלי.
‏זה לא מפחיד?
‏כן, ‏אבל לפעמים את חייבת להתמודד עם הפחדים שלך.
‏ככה כבר לא תפחדי כל כך.
‏מי זה?
‏אני חושבת שהילדה מהדירה ממול ‏איבדה אותו כשהם עזבו.
‏אימא! ‏-זה בסדר.
‏אל תדאגי. ‏-את יכולה לגרום להם ללכת?
‏אני כאן, את בטוחה.
‏בואי הנה. ‏-תנו לנו להיכנס!
‏אנחנו חייבים לעשות משהו. ‏זה לא יכול להמשיך ככה.
‏אנחנו צריכים להחזיק מעמד.
‏זה כל מה שאפשר לעשות.
‏כל מה שאנחנו עושים זה להחזיק מעמד.
‏לא נשאר לנו כלום, לאו.
‏יש לנו זה את זה.
‏ויש לנו את אליס.
‏אנחנו לא יכולים לוותר עכשיו.
‏יהיה בסדר.
‏איך את כל כך בטוחה?
‏כי חייב להיות בסדר.
‏- התיאטרון הלאומי מציג ‏"מקבת'" -
‏בואו!
‏בואו, בואו!
‏בואו לברוח מהאימה ‏עם המופע הבלעדי של מתיאס וינטרברג!
‏תקבלו ארוחה חמה!
‏בואו, בואו!
‏תישארו כאן.
‏הקשיבו לי!
‏לאו... ‏-אני כבר חוזרת.
‏כן, כן, בואו!
‏בואו, רבותיי!
‏בואו לברוח מהאימה ‏עם המופע הבלעדי של מתיאס וינטרברג!
‏שתי הופעות הלילה!
‏רק הלילה!
‏תקבלו ארוחה חמה.
‏יש מספיק לכולם!
‏באמת יש הופעה?
‏אני חושב שהסחת דעת קלה לא תזיק ‏לאף אחד מאיתנו בימים מפחידים כאלה, נכון?
‏איך זה שיש לכם אוכל?
‏מתיאס הוא אדם אדיב.
‏הוא רוצה לעזור.
‏כבר אין לנו הרבה הופעות,
‏אבל הוא מנסה.
‏כמה כרטיסים את רוצה?
‏כמה זה עולה?
‏כמה יש לך?
‏איך לעזאזל הם יכולים לנהל תיאטרון?
‏שלא נדבר על האוכל.
‏זה לא הגיוני. ‏-אני יודעת, אבל מה אם זה דבר טוב?
‏יאקוב, אנחנו חייבים להאמין שדברים יסתדרו.
‏מה עם אליס? ‏-מצבה יהיה גרוע יותר אם לא נעשה כלום.
‏תאר לך שנוכל לקחת אותה למחזה!
‏תסתכל סביבך!
‏מה יש להפסיד?
‏אתה זוכר איך הלכנו לאיבוד בחלומות שלנו?
‏שכחנו מהכול חוץ מעצמנו.
‏אפילו שכחנו לאכול ארוחת ערב.
‏דמיין מה זה להיות מסוגל לשכוח מארוחת ערב.
‏מה אם נוכל להעלות חיוך על פניה של אליס?
‏רק ללילה אחד.
‏- מתיאס וינטרברג מציג ‏"המלון" -
‏שלום! ברוכים הבאים!
‏תודה לכם, תודה.
‏ברוכים הבאים למופע מדהים!
‏תודה, תודה.
‏המופע הבלעדי של מתיאס וינטרברג!
‏תודה רבה. תודה.
‏תודה.
‏אוי...
‏הכניסה לילדים אסורה.
‏היא איתנו.
‏זה לא מחזה לילדים.
‏זה בסדר, ארנולד.
‏זה בסדר.
‏בוא נכיר בעובדות, ילדים בימינו...
‏עדים לזוועות גרועות בהרבה ‏ממה שמחכה להם כאן.
‏כן.
‏איך קוראים לך?
‏אליס.
‏את אוהבת הרפתקאות?
‏גם אני.
‏תרצי לראות את ארץ הפלאות שלי, אליס?
‏כן.
‏ברוכים הבאים.
‏תודה. ‏-קדימה.
‏קדימה!
‏קדימה, ברוכים הבאים!
‏זה מופע שכמוהו מעולם לא ראיתם!
‏זה כמעט טוב מדי מכדי להאמין.
‏כבר הייתם כאן פעם?
‏לא.
‏ואתם?
‏לא.
‏אני לאונורה.
‏זאת אליס.
‏היי. ‏-ובעלי, יאקוב.
‏היי. ‏-היי.
‏אני לארס, ואלה קתרינה וסוזנה.
‏היי. ‏-היי.
‏איך סוזן נכנסה?
‏מה הכוונה?
‏גם בשבילה הם חרגו מהכלל?
‏מה הופך אותנו לאנושיים...
‏בזמנים כאלה?
‏מה מבדל אותנו מהחיות?
‏אהבה,
‏אובדן, תקווה, ייסורים,
‏ציפייה?
‏דבר אחד בטוח.
‏הישרדות זה לא מספיק.
‏אנחנו צריכים להרגיש.
‏ובנימה זו,
‏גבירותיי ורבותיי,
‏ברוכים הבאים לתיאטרון.
‏המופע הזה לא מתקיים על במה.
‏אין אולם, אין שורות מושבים,
‏אין הפסקה באמצע.
‏המלון הוא הבמה שלנו.
‏מאחורי הדלתות האלה,
‏אני קורא לכל אחד ואחת מכם ‏ללכת בעקבות מה שמעורר בכם עניין.
‏ולסיום,
‏גבירותיי ורבותיי,
‏הרשו לי להזכיר לכם ‏שכל מה שיתרחש הלילה הוא מבוים.
‏הכול חלק מהמופע.
‏הכול.
‏כולכם תקבלו מסכות.
‏אל תורידו אותן.
‏הן האמצעי היחיד ‏להבחין ביניכם לבין השחקנים.
‏אם אתם רואים מסכה, זה אדם מהקהל.
‏אם אתם רואים פנים,
‏זה שחקן.
‏חברים,
‏תשכחו מהעולם שבחוץ.
‏הלילה אציג לכם ‏חוויה שלא דומה לשום דבר אחר.
‏זה מתחיל. ‏-כבר חזרת?
‏תתעסק בעניינים שלך. ‏-ראקל, לך ולמתיאס לא תזיק הפסקת אש.
‏על מה אתה מדבר?! ‏-זה יום ההולדת של הבת שלך, זוכרת?
‏אתה מדבר? שותה כל היום, משתכר...
‏תשתקי! הוא לא מצחיק אותך? ‏זאת הבעיה? הוא לא מספיק מצחיק?
‏לא. ‏-הוא לא מבדר אותך?
‏הינה הבעיה...
‏את בסדר?
‏הבעיה היא שהוא כל הזמן גורם לי לבכות,
‏דויד, יקירי. תודה ששאלת. ‏-שיהיה.
‏אתה נחמד מדי. ‏-שיהיה.
‏יופי של התנהגות.
‏דויד, תישאר. ‏-די, אני הולך לשתות משהו.
‏זה בסדר?
‏אחרי מי את רוצה ללכת, אליס?
‏אליס?
‏אולי ראקל?
‏נלך אחרי ראקל.
‏בואו נלך.
‏סופיה!
‏יינס?
‏סופיה?
‏חשבתי שלעולם לא אראה אותך שוב. בואי הנה.
‏בואי נמשיך.
‏הא?
‏נראה לך שאפשר לקחת קצת?
‏זה לא בדיוק שייקספיר. ‏-אוי, די.
‏אופס!
‏בואי, אליס.
‏לא. לא!
‏לא יודע.
‏מה קרה לו?
‏בואי נלך למצוא את ראקל.
‏אם אתה רוצה לעבור, תצטרך לעשות משהו.
‏את הפנית את הגב למשפחה הזאת. ‏-אתה לא מקשיב!
‏היא ישנה.
‏אימא? ‏-זה לא אמיתי.
‏כיביתם את הנרות?
‏היא ביקשה ממני להגיד לך לילה טוב.
‏אם רק היית מסוגל להבין אותי ‏כמו שאתה מבין את הדמויות במחזות שלך...
‏מתיאס,
‏אולי ננסה שוב? ‏-מה גרם לך לחזור הפעם?
‏- מראקל -
‏רציתי להזכיר לך מה היה לנו פעם.
‏אז תני לי להזכיר לך שמה שהיה לנו...
‏מת.
‏למה היא בוכה, אימא?
‏אנחנו צריכים להמשיך לצפות כדי לגלות.
‏החדר שלי פנוי? ‏-איזה חדר זה?
‏405.
‏הוא אמור להיות פנוי.
‏אתה חושב שזה מוצא חן בעיניה? ‏-כן, היא דומה לאימא שלה.
‏בואי נראה לאן היא הולכת.
‏קדימה.
‏איפה ראקל?
‏מה זה היה?
‏אני לא יודע. זאת הייתה שחקנית?
‏אני לא יודעת.
‏אימא?
‏זאת רק הצגה.
‏הם רק משחקים, אל תדאגי.
‏את בסדר?
‏רוצה לחזור הביתה?
‏טוב,
‏איזה חדר ראקל ציינה?
‏זה לא היה 405?
‏בדיוק. את רוצה שנלך לשם?
‏בואי.
‏מה העניין?
‏לאן כולם הלכו?
‏הם בטח עוקבים אחרי השחקנים,
‏בדיוק כמונו.
‏החדר של ראקל קרוב, בוא נלך לשם.
‏שלום? ‏-אליס?
‏ראקל?
‏זאת לא הקומה הנכונה, אליס.
‏אליס! ‏-525...
‏את לא יכולה לברוח, כבר דיברנו על זה. ‏-526...
‏מה זה?
‏אליס?
‏אליס!
‏אליס, חכי!
‏אני חושבת שראקל הלכה למקום אחר.
‏תפסיקי לעשות את זה! ‏-להפסיק לעשות מה?
‏תפסיקי לברוח! ‏-אבל...
‏רק עקבתי אחרי ראקל, כמו שאמרת לי.
‏כן, אני יודע שאמרתי לך, אבל... ‏-לכי לחפש את החדר של ראקל, אליס.
‏מה את עושה?
‏זה שאנחנו דואגים ‏לא אומר שאנחנו צריכים לגרום לה לפחד.
‏תן לה להיות ילדה בת עשר.
‏לאן היא כבר תלך?
‏533...
‏תראה אותנו. פעם היינו רגועים יותר.
‏534, 535...
‏הכול יהיה בסדר.
‏היי, אליס, אולי...
‏אליס?
‏אליס!
‏היא הייתה ממש כאן וספרה, "534, 535, 53..."
‏שש.
‏אליס, אני שומעת אותך, צאי החוצה. ‏-זה לא מצחיק.
‏אליס, צאי משם!
‏יאקוב!
‏אליס?
‏את כאן?
‏אליס!
‏אליס, איפה את?
‏איפה את?
‏ידעתי.
‏ידעתי! ‏-יאקוב.
‏לא. ‏-אמרתי לך שמשהו פה לא בסדר.
‏אליס!
‏לארס?
‏סוזנה?
‏קתרינה?
‏אני לא מוצאת אותם, חיפשתי בכל מקום.
‏הם היו איתי, ופתאום... ‏-נעלמו.
‏אנחנו לא מוצאים את אליס. ‏-מה קורה פה?
‏לא יודע. ‏-הם בטוח פה איפשהו.
‏חיפשתי בכל מקום!
‏החדר של ראקל.
‏אליס חיפשה אותו.
‏אולי היא התגנבה לשם.
‏זה כאן בהמשך.
‏אליס, את כאן?
‏לארס! סוזנה! ‏-אליס?
‏אני אבדוק בחדר השינה.
‏איפה היא?
‏בואי.
‏אין מצב שזה קורה!
‏מה קרה?
‏היא מצמצה.
‏העין שלה מצמצה!
‏זה רק ציור.
‏מה זה?
‏זה של קתרינה.
‏היי, ראית אולי ילדה קטנה? ‏אנחנו לא מוצאים את הבת שלנו.
‏אתה יודע לאן כולם הלכו?
‏אתם שחקנים או צופים?
‏הא?
‏תראו לי את המסכות שלכם.
‏נפטרנו מהן.
‏אליס?
‏לא.
‏שלום? ‏-אני לא יכול לעשות את זה.
‏אתה עובד פה? ‏-אני לא יכול לעשות את זה יותר.
‏ראית ילדה קטנה? אנחנו מחפשים את הבת שלנו.
‏הם לקחו אותי. הם הפכו אותי ‏למשהו שלעולם לא חשבתי שאהיה.
‏מה? ‏-אתה יכול לעזור לנו?
‏אנחנו מחפשים את הבת שלנו. ‏-אני לא יכול לעשות את זה יותר.
‏מה אתה לא יכול לעשות? ‏-הם לקחו אותי.
‏יאקוב!
‏פשוט תניחי לו. ‏-על מה אתה מדבר?
‏הם ייקחו גם אתכם!
‏חכה... ‏-אל תבטחו באף אחד!
‏לא!
‏לאו!
‏לאו.
‏למה הוא עשה את זה? ‏-אנחנו צריכים לשכוח מכל דבר אחר.
‏אנחנו חייבים להתמקד באליס.
‏אבל למה? למה הוא עשה את זה? ‏-אנחנו חייבים להתמקד באליס.
‏אוקיי?
‏אתם חדשים?
‏יש ישיבה באולם הנשפים.
‏האנס, מספיק עם זה כבר.
‏תפסיק עם ההצגה.
‏אנחנו כבר מאחרים.
‏אליס?
‏בבקשה...
‏בבקשה תגידו לי שראיתם ‏את קתרינה או את סוזנה, בבקשה!
‏בבקשה... ‏-לארס?
‏מה אתה עושה פה? מה הולך כאן?
‏אני לא יודע. ‏-אלה תחפושות?
‏לאו?
‏תני לי את הארנב.
‏מה העניין?
‏זה מתוק. ‏-מה?
‏זה לא אמיתי. זה דם מלאכותי.
‏מה?
‏אולי הכול חלק מהמופע.
‏אז למה אליס נעלמה? ‏-וקתרינה.
‏ראקל הזכירה את אולם הנשפים.
‏אנחנו חייבים למצוא את אולם הנשפים. ‏-בואו אחריי.
‏אם אנחנו רוצים לשרוד, ‏תהיו חייבים לבטוח בי.
‏אתם לא צריכים לדעת הכול.
‏זה בטוח יותר ככה.
‏אנחנו חייבים להישאר יחד.
‏אנחנו...
‏חייבים להישאר ביחד, כמו משפחה.
‏כמו משפחה.
‏תוודאו שאתם לוקחים הכול.
‏אנחנו נשארים ביחד, כמו משפחה.
‏כל עוד נבטח זה בזה,
‏זה לא יטרוף אותנו.
‏איך אפשר לברר אם זה באמת מחזה?
‏נעקוב אחריהם.
‏אתם יודעים מאיפה באתם.
‏קדימה, לאו. היא לא פה.
‏אתם יודעים מה יש לנו כאן.
‏אם לא נישאר ביחד, כמו משפחה,
‏זה יטרוף אותנו.
‏אימא?
‏מישהו נכנס עכשיו לתוך הקיר הזה. ‏-הא?
‏מה זאת אומרת? ‏-כן.
‏גם אני רוצה למצוא אותה.
‏אני לא צוחקת, מישהו עבר ישר דרך הציור הזה.
‏בואי נלך.
‏אליס?
‏הם שורפים משהו?
‏לא, לא, מה הם שורפים?
‏מה הם שורפים?!
‏אלה בגדים.
‏הם שורפים בגדים.
‏אלה רק בגדים.
‏לאו.
‏חרא!
‏יאקוב.
‏יאקוב, תירגע. ‏-מה זה? מה הם עשו לה?
‏אני לא יודעת.
‏אנחנו חייבים לברר מה קרה לאחרים, ‏ואז נמצא את אליס.
‏האחרים?
‏הם שם בפנים.
‏לא. ‏-תתעוררי! תסתכלי סביבך!
‏את חיה בעולם של פנטזיה מזדיינת!
‏את עדיין מאמינה שהכול יהיה בסדר? ‏-כן!
‏איך את יכולה להאמין בזה?!
‏כי אני חייבת להאמין!
‏אני חייבת להאמין!
‏רק בגללך אנחנו כאן.
‏אל תזוז.
‏זה די משכנע, הא?
‏בואו איתי. עכשיו.
‏אנחנו יכולים להילחם נגדו!
‏לארס?
‏קדימה, אל תהיי קשה.
‏לא.
‏זה עניין של הישרדות.
‏רוצי!
‏תמצאי את אליס!
‏- בתו של במאי מפורסם נהרגה בשריפה -
‏- אדם קונה את המלון בו בתו נהרגה -
‏האנס.
‏האנס, בוא נלך לאולם הנשפים, ‏המופע הבא עומד להתחיל.
‏- מראקל -
‏אליס.
‏בואו נקבל בברכה את המגויסים החדשים שלנו.
‏ברוכים הבאים.
‏רוב הסיכויים שתכירו מישהו בקהל הזה.
‏זה מצער, אני יודע,
‏אבל כל עוד הם יהיו עם מסכה, לא תוכלו לדעת.
‏זה הופך הכול לקל יותר.
‏העניין העיקרי הוא לפזר את הקהל.
‏הם רבים מאיתנו.
‏זה תלוי בכל אחד ואחת מכם
‏ליצור דמות מסקרנת מספיק ‏כדי שמישהו יעקוב אחריה.
‏מובן?
‏אם הם יבינו מהר מדי מה קורה, ‏הם עלולים להתגבר עלינו.
‏ובבקשה, אל תנסו להיות גיבורים.
‏אם אתם מרגישים שזה יותר מדי בשבילכם...
‏אנחנו צריכים ‏להעביר אותם למישהו מנוסה יותר.
‏יפה.
‏עוד פעם, מהתחלה.
‏לפני שמגיעים הצופים הבאים.
‏כן, אז...
‏ראקל,
‏תהיי קצת יותר אמוציונלית הפעם. ‏-הייתי אמוציונלית.
‏מה אתה רוצה?
‏את יודעת מה אני רוצה.
‏אתה רוצה את אשתך בחזרה.
‏אני לעולם לא אהיה אשתך, מתיאס.
‏סליחה?
‏אני עושה כמיטב יכולתי.
‏את מרגישה שאני לוקח אותך כמובן מאליו? ‏-כן.
‏אני מצטער, זאת לא הייתה הכוונה שלי.
‏זה כואב כשלוקחים אותך כמובן מאליו. ‏סלחי לי.
‏תודה.
‏את ואני חייבים להישאר ביחד.
‏אנחנו צריכים להגיד תודה.
‏כי אם תשכחי מה עשיתי בשבילך,
‏אם תשכחי איפה היית
‏כשקיבלתי אותך לכאן בזרועות פתוחות,
‏אם תשכחי...
‏את מה שעשיתי בשבילך,
‏אז אני אהיה עלול ‏להתפתות לשלוח אותך חזרה לקור,
‏למקום ממנו הגעת.
‏סליחה. ‏-כן.
‏בבקשה.
‏סלח לי, מתיאס.
‏אני רוצה לשמוע.
‏אני אהיה מי שתרצה שאהיה.
‏יופי.
‏מי הזיז את המתג? נפלתי במנהרה!
‏איבדתי את העגיל שלי.
‏אלא אם יש עוד משהו, בואו נתחיל.
‏קדימה!
‏אליס?
‏אימא?
‏אימא!
‏אימא? אימא!
‏אני הולכת לקחת את העגיל שלי.
‏המנהרה היא מחוץ לתחום עבור השחקנים, ‏אלה ההוראות של מתיאס.
‏למה? מה אתם עושים כאן למטה?
‏אלה ההוראות של מתיאס.
‏ברוכים הבאים!
‏תודה.
‏ברוכים הבאים למופע מדהים!
‏קדימה, ברוכים הבאים!
‏אליס?
‏אם מישהו לא נופל, פשוט תני לו דחיפה קטנה,
‏והאנשים במנהרה ידאגו לשאר.
‏לארס?
‏תצטרפי אלינו.
‏הא?
‏אף אחד לא שרד כאן כל כך הרבה זמן כמוך.
‏ואמרו לי שאת גם שחקנית בעלת הישגים.
‏השחקנים שלך,
‏הם מודעים לכך שהם אוכלים אותם?
‏מה את היית עושה ‏כדי לשמור על המשפחה שלך בחיים?
‏שחרר אותי.
‏לאן תלכי?
‏הביתה.
‏כדי למות ברעב?
‏כדי להיות עם המשפחה שלי.
‏המשפחה שלך כאן.
‏תצטרפי אלינו.
‏לעולם לא.
‏זה נשאר בינינו, לארס.
‏אני אדאג שהמשפחה שלך תקבל חדר משודרג.
‏לא.
‏לא!
‏אני מצטער, לאו. לא התכוונתי לקחת אותה ממך.
‏לא...
‏איפה היא?
‏איפה הבת שלי?
‏אתם רוצחים!
‏לא.
‏אנחנו שורדים, לאו.
‏אל תקרא לי לאו.
‏את צודקת.
‏רק יאקוב קורא לך ככה.
‏הא?
‏הוא הבין.
‏קדימה, לארס.
‏יאקוב?
‏יאקוב! יאקוב, עזור לי.
‏תן לי לנסות לשכנע אותה. ‏-יאקוב.
‏יאקוב.
‏הם צודקים.
‏אין לנו שום דבר מחוץ למלון.
‏אנחנו נגווע למוות, כמו כולם.
‏לא, יאקוב, אתה לא יכול לדעת.
‏זאת הדרך היחידה שלי להציל אותנו.
‏אנחנו יכולים להצטרף אליהם, לאו.
‏אנחנו יכולים למצוא איזושהי תכלית לחיים, ‏את לא מבינה?
‏אנחנו יכולים להיות שוב משפחה.
‏זאת יכולה להיות המשפחה שלנו.
‏לא, יאקוב, אין סיכוי שאתה רציני.
‏אנחנו נמצא דרך, אתה ואני. ‏אנחנו תמיד מוצאים.
‏איך?
‏תראה מה הם עשו לאליס.
‏תראה מה הם עשו.
‏אנחנו חייבים להישאר במלון, לאו.
‏לעולם לא.
‏יאקוב.
‏אתה לא חייב להיות כאן בשביל זה, יאקוב.
‏אפשר? ‏-יאקוב, מה אתה עושה? מה...?
‏אני חייב לרכוש את אמונם. ‏-סליחה.
‏סליחה, לא היינו צריכים לבוא לפה.
‏תסתכל עליי, זאת אני. זאת אני!
‏זאת אני!
‏זאת אני, יאקוב!
‏מה קורה פה?
‏יאקוב, לא!
‏לא!
‏יאקוב, מאחוריך!
‏יאקוב?
‏אני מצטערת.
‏למה זאת הייתה צריכה להיות אליס שלנו?
‏זה בסדר.
‏יאקוב?
‏יאקוב!
‏אליס?
‏מה הופך אותנו לאנושיים...
‏בזמנים כאלה?
‏מדהים!
‏כשרעב ואומללות מכתיבים את חיינו,
‏מה מבדל אותנו מהחיות?
‏אהבה,
‏אובדן,
‏תקווה,
‏געגוע?
‏דבר אחד בטוח.
‏הישרדות זה לא מספיק.
‏אנחנו צריכים להרגיש.
‏ובנימה זו,
‏ברוכים הבאים...
‏לתיאטרון.
‏גבירותיי ורבותיי,
‏ברוכים הבאים לתיאטרון.
‏סופיה!
‏הלילה תתחברו לאדם שבכם.
‏יחולקו לכם מסכות.
‏זה האמצעי היחיד להבחין...
‏זה האמצעי היחיד ‏להבחין ביניכם לבין השחקנים.
‏אתם תשאלו את עצמכם אם זה אמיתי או לא.
‏טוב, אני יכול להבטיח לכם שהכול חלק מהמופע.
‏הכול.
‏הצילו!
‏לא!
‏איפה היא?
‏ברוכה הבאה. ‏נחמד שהחלטת להצטרף אלינו סוף סוף.
‏איפה בעלך? ‏-הדם על השמלה הזאת לא אמיתי.
‏איפה לארס? ‏-תן לי את אליס,
‏או שאחשוף אותך! ‏-בבקשה, שבי.
‏אתם בחיסרון מספרי ענק.
‏איפה היא?!
‏זה לא מחזה.
‏זה תירוץ לפזר אותנו, ‏כדי שיהיה להם קל יותר להרוג אותנו.
‏והוא לא במאי,
‏או מנהל מלון, או מה שלא אמרו לכם שהוא.
‏הוא רוצח.
‏הוא לקח את המשפחה שלי,
‏והוא ייקח גם את המשפחות שלכם.
‏לא רק שהם יהרגו אתכם,
‏אלא שאחרי שתמותו...
‏יאכלו אתכם.
‏לא, זה נכון!
‏זה נכון, זה לא מחזה! זה אמיתי!
‏הוא לקח את הבת שלי!
‏נתתי לך לבחור, לאו.
‏אם רק היית מבינה שאין שום בושה בהישרדות, ‏עדיין הייתה לך משפחה.
‏אבל את לא מבינה.
‏ברוכה הבאה
‏לתיאטרון שלי.
‏היעלמו,
‏מפלצות מפחידות. היעלמו.
‏מה את עושה?
‏היעלמו!
‏אני לא פוחדת מכן.
‏אני לאונורה,
‏אימא של אליס,
‏ואני לא אתן...
‏לאף אחד להתקרב אליי.
‏לא, לא...
‏עצרו אותם.
‏תפסו אותה!
‏לא!
‏אין שם כלום!
‏אלוהים...
‏אמרת לנו שמכרנו את חפצי הערך שלהם! ‏-עשיתי מה שעשיתי כדי שנשרוד.
‏לאכול אותם?!
‏בלעדיי, כולכם הייתם מתים. אין שם כלום!
‏הייתי מעדיפה למות.
‏זה נגמר.
‏אתה גמור.
‏עכשיו את יודעת ‏איך זה מרגיש לאבד את המשפחה שלך.
‏זה כואב, נכון?
‏איפה היא?
‏תפסתי אותה בסוף.
‏מה עשית לה?
‏היא הזכירה לי את הבת שלי.
‏ה...
‏עיניים שלה.
‏החיוך שלה היה בדיוק כמו של הבת שלי.
‏זה היה מופלא.
‏אבל זה לא היה אמיתי.
‏עכשיו גם את לגמרי לבד.
‏שמרתי עליכם בחיים!
‏אתם אמורים להודות לי!
‏אימא?
‏לא.
‏אימא?
‏לא.
‏בבקשה, לא.
‏בבקשה, עזבי אותי במנוחה... ‏-אימא?
‏אימא?
‏אליס?
‏איפה היית?
‏הוא שאל אותי ‏אם אני רוצה להשתתף במחזה שלהם.
‏חשבתי שאיבדתי אותך.
‏אני כאן. ‏-כן, את כאן.
‏כן, את כאן!
‏אימא.
‏אליס!
‏תני לי לראות אותך.
‏איפה אבא?
‏עכשיו זה רק את ואני, אליס.
‏עברית: גלעד קשר