Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- NETFLIX מציגה -‬
‫רעיון טוב. אהבתי.‬
‫ניפגש במשרד אחר כך,‬
‫ככה תוכל להגיד לי אם יש עוד אפשרויות‬
‫או אם תוכל לחשוב על משהו אחר. זה בסדר?‬
‫מושלם. נתראה. ביי.‬
‫- מטלות:‬ ‫1. מנוי לבריכה -‬
‫- 2. מדריך לאתר‬ ‫3. לצבוע חדר -‬
‫אליזה?‬
‫כן?‬
‫את יכולה לעלות למעלה?‬
‫אני באה.‬
‫מה קורה?‬
‫הבנתי הכול.‬
‫תקשיבי רגע, בסדר?‬ ‫-בסדר, אבל עליי ללכת בעוד חמש דקות.‬
‫בעיטת קרן שלנו, רוזטי בועט. בסדר?‬
‫כולנו עומדים בקצה של תיבת העונשין,‬ ‫מסודרים כמו רכבת.‬
‫זה אפשרי?‬ ‫-ברור שזה אפשרי.‬
‫הכדור נבעט,‬
‫רולו תוקף את העמדה הראשונה,‬ ‫צ'יאודלי את העמדה השנייה,‬
‫השניים באמצע חוסמים את הבלמים שלהם,‬
‫ומי נשאר במרכז תיבת העונשין לבד?‬
‫טאסלי.‬ ‫-טאסלי.‬
‫הוא נורא עם הרגליים‬ ‫אבל הוא הנוגח הכי טוב שלנו.‬
‫אני גאון או מה?‬
‫הם בהחלט לא יצפו לזה.‬ ‫ -ברור שלא,‬
‫אנחנו נבקיע ואני ארים את הגביע.‬ ‫-אתה משוגע?‬
‫הגביע האיטלקי!‬ ‫-תוריד אותי!‬
‫ואם ננצח, אקנה לך מתנה. מה תרצי?‬
‫אתה יודע מה, ביקשתי ממך לפני חודשים.‬ ‫אני רוצה שתנקה את החדר. למה לא היום?‬
‫יש לי אימון היום.‬
‫לא, הוא בערב.‬
‫תקשיבי, חשבתי,‬ ‫למה שלא נהפוך את זה לחדר תינוקות?‬
‫עוד פעם? רואים את הכביש משם, הגינה פה.‬
‫הוא יכול לבוא להסתכל מתי שבא לו.‬
‫בחייך! מצטער, אבל זה הסטודיו שלי,‬ ‫כל הדברים שלי פה.‬
‫זה לא שהתינוק יכול לבוא‬ ‫ולהשתלט על כל המקום.‬
‫למה אתה תמיד צריך לדחות דברים?‬
‫החיים ממשיכים, דברים משתנים,‬ ‫אין בזה שום דבר רע.‬
‫טוב, אז תני לי להחליט לשם שינוי,‬ ‫לראות איך זה ישפיע עלייך.‬
‫אתה צודק.‬ ‫-כן? תודה.‬
‫תוכל להחליט בפעם הבאה.‬
‫בסדר.‬ ‫-אבל בינתיים,‬
‫לפחות תנקה את הקירות‬ ‫כדי שאוכל לטייח בסוף השבוע.‬
‫שאגיד "בסדר"?‬
‫בסדר.‬
‫תודה.‬
‫תפסיק. אני צריכה ללכת.‬
‫אמרת חמש דקות.‬ ‫-עברו חמש דקות.‬
‫שיהיה לך יום פורה.‬
‫את אף פעם לא מוותרת, נכון?‬
‫אמרת לי שמר ג'ובאני היה אדם טוב,‬ ‫אבל הוא לא היה הוגן כלפיי.‬
‫גזים, למה פוטרת?‬
‫לא יודע. הוא אמר שאני אטי,‬ ‫אבל אני תמיד עושה יותר מהאחרים!‬
‫בסדר. זה מה שנעשה,‬
‫קודם נמצא לך עבודה,‬ ‫אפילו משרה חלקית כדי שתוכל להתפרנס.‬
‫כשיהיה משהו יציב יותר,‬ ‫אני אעדכן אותך. בסדר?‬
‫סוכנות אינג'וב, הלו?‬
‫כן, אלה אנחנו.‬
‫תתכבד.‬
‫אנחנו פתוחים מ-9:00 עד 13:00 ומ-16:00...‬
‫תנשמי עמוק עוד פעם.‬
‫תחזיקי בפנים.‬
‫ותנשפי החוצה.‬
‫רק רגע.‬ ‫-יש בעיה?‬
‫אליזה, סליחה על ההמתנה.‬ ‫-מה שלום התינוקת?‬
‫זו הייתה רק היפרדות שליה קטנה.‬
‫יש הרבה נוזלים,‬ ‫אבל השליה נמצאת במקום הנכון,‬
‫והדימום כבר נעצר.‬
‫את יכולה להירגע, היא בסדר.‬
‫זאת בת?‬ ‫-כן, לא סיפרו לך עדיין?‬
‫לא.‬
‫זו בת.‬ ‫-אלוהים.‬
‫קיוויתי לזה.‬
‫ילדה קטנה.‬
‫אבל למרבה הצער, יש בעיה.‬
‫זה קשור אלייך.‬
‫חזרנו על בדיקת האולטרסאונד...‬
‫פעמיים, וכבר ביקשתי ביופסיה.‬
‫ביופסיה בשביל...?‬
‫יש... חשד לגידול.‬
‫בחרת, גברתי?‬
‫גברתי?‬ ‫-את זה.‬
‫- צבעים -‬
‫אבל אראה את הבת שלי, נכון?‬
‫אני אפגוש את הבת שלי?‬
‫את צריכה עוד משהו?‬
‫לא.‬
‫- ברוכה הבאה‬ ‫21,08.2001 אנה -‬
‫היי, אנה.‬
‫אחת, שתיים ו..‬
‫כל הכבוד!‬
‫"...שמח לך"‬
‫- יום הולדת שמח -‬
‫אנה!‬
‫- יום הולדת שמח -‬
‫היי, למה את מחכה?‬
‫רוצה שסבא יעזור?‬
‫תפסיק.‬
‫היי.‬
‫קדימה.‬
‫אני לא רוצה.‬
‫רוצה לפתוח אחר כך, רק אני ואת?‬
‫אני כבר יודעת מה זה.‬
‫גם אני כבר יודע,‬
‫אבל הילדים האלה חושבים‬ ‫שאימא שלך נתנה לך מלתחת בגדים.‬
‫ואני חושב‬
‫שאם נפתח את זה, הם ממש יקנאו.‬
‫טוב.‬ ‫-בסדר.‬
‫ו...‬
‫קדימה, אנה, תנגני משהו.‬
‫קדימה, אנה-בננה.‬
‫אפשר לנגן משהו?‬
‫כמובן, לורנזו. לך על זה. ‬
‫למה שלא תנגנו לנו בארבע ידיים?‬
‫אנה! תחזרי לפה מיד!‬
‫לא ביקשתי פסנתר. אני לא רוצה אותו!‬
‫תודה רבה, אלברטו, ושוב, אני מצטער.‬
‫לא משנה. אל תדאג. זה בסדר.‬
‫בכל אופן,‬ ‫אתה בטוח שאתה לא רוצה שנדבר איתה?‬
‫עוד פעם! הוא אמר שהוא יטפל בזה.‬ ‫תפסיק להתעקש.‬
‫בבקשה, אל תנזוף בה.‬
‫זה היה קורה במוקדם או במאוחר.‬
‫מסכנה, באמת, היא הייתה כל כך טובה כל הזמן.‬
‫היא הייתה טובה, כן.‬
‫גם אתה היית טוב.‬
‫אליזה הייתה גאה בך.‬ ‫-קדימה, בואי נלך.‬
‫הילדה נמצאת בבית לבדה.‬
‫אנה?‬
‫אנה? תרדי.‬
‫אנה, תרדי מיד, זה מסוכן!‬ ‫למטה. תני לי את היד שלך. תרדי למטה!‬
‫אנה, למה את עושה את זה?‬
‫אני לא רוצה את המתנות של אימא.‬
‫תקשיבי.‬
‫אימא שלך...‬
‫יצאה לטיול ארוך מאוד.‬
‫אני לא מאמינה לך.‬
‫אבל זה לא טיול ארוך מבחינת מרחק...‬
‫זה טיול ארוך מבחינת זמן.‬
‫כן.‬
‫היא מתה?‬
‫בואי לאבא.‬
‫- אליזה גאלי‬ ‫15,06.1966 - 21,08.2001 -‬
‫מה את עושה?‬
‫צלילת כידון הפוכה.‬
‫בטוחה? מעולם לא הצלחתי מפה.‬
‫רוברטו אמר לי. נצליח, סמכי עליי.‬
‫קדימה!‬
‫רגל.‬
‫מה היא עושה? אנג'ליקה!‬ ‫-זרועות.‬
‫היי, אנה!‬
‫אחת...‬ ‫-תרדו!‬
‫בנות! אנג'ליקה!‬ ‫ -שתיים...‬
‫שלוש.‬ ‫-תעצרו!‬
‫אלוהים.‬
‫מה שלומה?‬
‫בסדר, תודה לאל.‬
‫אבל היא יכולה הייתה לשבור את הגב...‬ ‫גם הבת שלך.‬
‫רוצה אותה מחוץ לקבוצה?‬
‫היא עשתה את זה בכוונה.‬
‫אין לי ברירה.‬
‫היית מאמן, אתה יודע את זה.‬
‫היום יום ההולדת שלה.‬
‫זה לא יום קל בשבילה.‬
‫אסור לעשן באוטו.‬
‫ממתי?‬ ‫-מהיום.‬
‫מה לעזאזל ארגנת, זרים?‬
‫אני לא בת שש.‬
‫תקשיבי.‬
‫למה שלא תתקשרי לחברתך לצלילות‬ ‫ותזמיני אותה למסיבה?‬
‫אז תוכלי להתנצל לפחות.‬ ‫-היא לא חברה שלי.‬
‫מי כן חברה שלך?‬
‫כי אשמח לדעת.‬
‫תראו מי מדבר!‬
‫לא, תישארי שם ותקשיבי לי.‬
‫מה, את חושבת שרק לך כואב?‬
‫חשבת פעם עליי? על הסבים שלך?‬
‫היו יכולים להיות לך חיים שוב. היה לך זמן.‬
‫ניסיתי.‬ ‫-אבל אף אחת לא היית טובה כמו אימא.‬
‫אל תעזי לדבר על אימא...‬ ‫-אתה גם לא סובל את זה!‬
‫כל שנה עם בולשיט המתנות הזה, למה?‬
‫כי אימא שלך רצתה...‬ ‫-אבל היא לא כאן!‬
‫מעולם לא הייתה.‬ ‫-אז מה תעשי?‬
‫תכעסי כל חייך?‬ ‫-עדיף מלהאמין ברוחות.‬
‫תקשיבי, את הולכת להיכנס לבית הזה,‬ ‫לברך את כולם,‬
‫לפתוח את המתנה האחרונה של אימא שלך, לחייך,‬
‫ולאכול עוגה ארורה, זה ברור?‬
‫כמו משפחה גדולה ומאושרת.‬
‫כן.‬
‫כמו משפחה גדולה... ומאושרת.‬
‫היי, מותק!‬
‫מה קורה עם אבא שלך?‬
‫קדימה.‬
‫קדימה, תכבי את הסיגריה ו...‬ ‫-גם את יכולה להתחפף!‬
‫לאן את נוסעת?‬ ‫-תלוי.‬
‫לאן אתה נוסע?‬
‫יש מקום קטן בסביבה‬ ‫עם בירה נהדרת. מעוניינת?‬
‫עשינו עסק.‬ ‫-תיכנסי.‬
‫מותק, תקשיבי,‬ ‫הפגישה שלי עם הלקוח מתעכבת קצת,‬
‫אז אחזור הביתה מאוחר.‬ ‫אל תחכי. אוהב אותך. ביי.‬
‫היי.‬ ‫-הכול בסדר?‬
‫כן, מצאתי מטבע על הרצפה, זה מביא מזל.‬
‫תראי, הצבע לא נהדר,‬ ‫אבל אני מבטיח שהטעם שלה יוצא דופן.‬
‫בת כמה את?‬
‫מה איתך?‬ ‫-תנחשי.‬
‫ארבעים.‬
‫שלושים ותשע.‬
‫אהיה בן 40 בשבוע הבא.‬
‫איך ניחשת?‬
‫יש לך פנים של מישהו בן 40.‬
‫טוב. בסדר.‬
‫למעשה, היום יום ההולדת שלי.‬
‫אז אנחנו צריכים לחגוג. בואי נחגוג.‬
‫אין מה לחגוג, סמוך עליי.‬ ‫-למה לא?‬
‫כי היום הוא גם היום שבו אימא שלי מתה.‬
‫היום?‬
‫לא.‬
‫כשנולדתי.‬
‫אפילו לא היה לה זמן לראות אותי.‬
‫אבל...‬
‫ביום ההולדת שלי,‬
‫המתנה הטיפשית והמזוינת שלה תמיד מחכה לי.‬
‫את צוחקת, נכון?‬
‫אני לא מאמין.‬
‫יש... את...‬
‫אימא שלך הייתה אליזה, אשתו של אלסיו?‬
‫ומי אתה, לעזאזל?‬
‫אני וולטר, ואת אנה, נכון?‬
‫אלסיו היה מאמן הכדורגל שלי.‬
‫באתי לבית שלך המון פעמים,‬ ‫אפילו הגעתי לימי ההולדת הראשונים שלך.‬
‫איזה כיף, מה?‬
‫אבא שלך יודע שאת כאן?‬
‫הגעתי לגיל בגרות היום, בסדר?‬ ‫אם אתה רוצה להזדיין, אתה לא צריך רשות.‬
‫לזיין אותך? את צוחקת?‬ ‫על מה את מדברת? אין מצב!‬
‫קדימה, אקח אותך הביתה.‬ ‫-אל תיגע בי!‬
‫שאתקשר לאבא שלך?‬
‫תעשה מה שאתה רוצה.‬
‫אני מתקשר לאבא שלך.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫מתקשר אל אבא שלך!‬
‫היי, אלסיו? מה שלומך? זה וולטר.‬
‫לא...‬
‫אנה!‬
‫אנה, תעצרי!‬
‫אנה, לא!‬
‫האופנוע שלי! מה לעזאזל?‬
‫תעצרי.‬ ‫-תעצרי, לעזאזל!‬
‫תעצרי!‬
‫מה היא עושה, לעזאזל?‬
‫תעצרי!‬
‫לאן את הולכת, לעזאזל?‬
‫את בסדר?‬
‫את שומעת אותי? את בסדר?‬
‫מאיפה באת? לא ראיתי אותך.‬
‫ניסיתי לעצור.‬
‫את יכולה לקום?‬
‫את בסדר, נכון?‬
‫כן, אני בסדר.‬
‫למה חצית ככה? הייתי יכולה להרוג אותך.‬
‫נופפתי לך.‬
‫נופפת? את לא רואה שחשוך‬ ‫ואנחנו בדרך בין עירונית?‬
‫זה הדבר האחרון שהייתי צריכה.‬
‫אקח אותך לבית החולים.‬
‫לא. אני בסדר.‬
‫אני לא יכולה להשאיר אותך פה. קדימה.‬ ‫-לא לבית החולים.‬
‫לאן את לוקחת אותי?‬ ‫-נלך לבית שלי בינתיים.‬
‫זה לא רחוק. ואז נראה.‬
‫את גרה פה?‬ ‫-כן.‬
‫קדימה!‬
‫זוזי!‬
‫מה קרה?‬ ‫-הראש שלי מסתובב.‬
‫קדימה, לכי קדימה. היכנסי.‬
‫אביא לך מים.‬
‫קחי.‬
‫בואי נייבש את השיער שלך.‬
‫תביאי את זה.‬
‫זה כואב?‬
‫תני לי דקה.‬
‫- מאי 2001 -‬
‫את בהיריון?‬ ‫-כן.‬
‫איך קוראים לך?‬
‫אליזה. שבי.‬
‫תני לי לראות.‬
‫מה זה?‬
‫זה אצטון. מצטערת.‬
‫זה שורף?‬
‫מה את חושבת?‬
‫קדימה.‬
‫ככה, בסדר? מכאן.‬
‫- אנחנו רוצים 11 לוחמים -‬
‫אליזה!‬
‫מי זה?‬
‫היי.‬
‫מאחר ואף אחד לא יבוא לראות אותנו בפירנצה,‬ ‫חשבנו שנעודד את עצמנו.‬
‫זה מקסים.‬ ‫-היי, אליזה.‬
‫היי, אליזה.‬ ‫-היי.‬
‫טוב, חבר'ה, סיימנו לערב.‬ ‫לכו לישון מוקדם, שניכם.‬
‫לילה טוב.‬ ‫-ביי.‬
‫היי, מותק.‬
‫מה קרה?‬
‫אני..‬
‫דרסתי בחורה.‬
‫את מה?‬
‫היא בסדר. לפחות אני חושבת כך.‬
‫מה זאת אומרת, "חושבת"?‬ ‫-רק כמה שריטות.‬
‫לקחת אותה לבית חולים?‬ ‫-לא. היא בסלון.‬
‫מה זאת אומרת "בסלון"?‬
‫את בסדר?‬
‫אני בסדר.‬ ‫-בסדר.‬
‫היי.‬
‫נעים מאוד. אני אלסיו.‬
‫אנה.‬
‫מה שלומך? את בסדר?‬
‫היד שלך כואבת?‬
‫נפגשנו פעם?‬
‫לא נראה לי.‬
‫לא, כי את נראית...‬ ‫-אני צריכה לשירותים, סליחה.‬
‫שירותי האורחים נמצאים למטה.‬ ‫-אני מעדיפה את השני.‬
‫איך היא יודעת?‬
‫- יהיה לנו תינוק -‬
‫שאבדוק מה שלומה?‬ ‫-מאיפה לי לדעת?‬
‫היי, תירגעי.‬
‫זה לא סיפור גדול.‬ ‫-אני ערה מ-7:00 בבוקר.‬
‫אנחנו עדיין צריכים לאכול,‬ ‫ויש אדם זר למעלה.‬
‫היי.‬
‫ארוחת הערב עוד לא מוכנה, אבל אם את רעבה,‬
‫יש לנו את אלה.‬
‫לא, תודה.‬
‫הם טעימים. מנת הבית.‬
‫תסמכי עליי.‬
‫זה טעים.‬
‫תגידי מאיפה את, וניקח אותך הביתה.‬
‫אני לא גרה פה.‬
‫אז מה את עושה פה?‬
‫אני...‬
‫באתי למצוא את אמי.‬
‫ניקח אותך אליה.‬ ‫-לא!‬
‫כי...‬
‫היא בבית החולים.‬
‫אשפזו אותה אתמול, ו...‬
‫אני מצטער.‬
‫אבל יש לך איפה לישון?‬ ‫-לא כרגע.‬
‫איפה אבא שלך?‬
‫הוא נוסע הרבה…‬
‫לאחרונה שמעתי שהוא היה באפריקה.‬
‫דרום אפריקה.‬ ‫-מה את אומרת.‬
‫אבל זה היה מזמן, אולי הוא לא שם עכשיו.‬
‫כן. המים רותחים.‬
‫שניתן לה לישון כאן?‬ ‫-מה? לא.‬
‫אתה לא יכול לקחת אותה לבלביה?‬
‫לבלביה? אליזה, באמת,‬ ‫היא נראית קצת מבולבלת.‬
‫זה נראה אכזרי לגרש אותה.‬
‫איך שאתה רוצה.‬
‫מיקמתי אותה על הספה.‬
‫בסדר.‬
‫אקח אותה ישר לבית החולים בבוקר.‬
‫לא, אתה צריך לצאת בשמונה.‬
‫אקח אותה בדרך לסוכנות.‬
‫- אליזה‬ ‫10 -‬
‫חשבתי שמאחר שאת לא יכולה לבוא...‬
‫אולי אם תלבשי אותה פה,‬ ‫עדיין תביאי לי מזל.‬
‫היי. מה קרה?‬
‫אמרתי משהו רע?‬
‫זה כלום.‬
‫אלי.‬
‫את מדאיגה אותי.‬
‫היא מקסימה. בהחלט אלבש אותה.‬
‫תקשיבי, אלי...‬
‫כשלא אהיה פה כמה ימים,‬
‫למה שלא תתקשרי למישהי שתבוא לעזור לך?‬
‫לעזור עם מה?‬
‫עם הכול.‬
‫לנהוג במכונית, לקנות מצרכים.‬
‫אני לא רוצה להשאיר אותך לבד.‬
‫אני לא צריכה מטפלת.‬
‫זה לא מה שאמרתי.‬
‫תבלי כמה ימים עם אחת החברות שלך,‬
‫עם פטריציה, עם מריאנה, עם מי שתרצי.‬
‫אלסיו, בבקשה.‬
‫למה, אמרתי משהו מוזר?‬
‫כבר עניתי לך.‬ ‫-כבר ענית.‬
‫בואי ננסה להתקשר לבת דודה שלך.‬
‫אתה עדיין ממשיך?‬ ‫אם אזדקק לה, אתקשר, טוב? מספיק.‬
‫בוקר טוב.‬
‫-בוקר טוב.‬
‫הכנתי קפה.‬ ‫-תודה.‬
‫בסדר. אני אשאר כאן, לא אלך.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫כן, אליזה, אין טעם שאלך‬
‫אם כל הזמן אחשוב על כך שאת פה לבד.‬
‫את בהיריון!‬
‫אתקשר למאורו כדי שיחליפו אותי.‬
‫מאורו? אבל זה הגמר.‬ ‫אני לא סובלת אותך כשאתה כזה!‬
‫תראה, זה רק יומיים.‬ ‫-את לא חושבת שזה הרבה?‬
‫אגיד לך מה, היא יכולה לעזור לי.‬ ‫רוצה להישאר כאן כמה ימים?‬
‫היא?‬ ‫-כן. אמרת מי שאני רוצה.‬
‫יש לך רישיון?‬
‫ברור שכן.‬
‫מה את עושה?‬
‫ההילוך!‬
‫ההילוך...‬
‫ככה.‬
‫טוב, תצאי. אני אנהג.‬
‫המכונית שלי שונה.‬ ‫-כן.‬
‫לאן אנחנו נוסעות?‬
‫אני לוקחת אותך אל אימא שלך בביה"ח.‬
‫אני לא אמורה לקחת אותך לעבודה?‬
‫תקשיבי, תודה,‬ ‫אבל אני באמת לא זקוקה לאף אחד.‬
‫יש לך כסף?‬
‫אז להתראות.‬
‫שוב סליחה על אתמול.‬
‫אליזה?‬
‫הם סידרו אותך, מה?‬
‫אני קרלה.‬
‫את לא זוכרת? קרלה קפיטאני,‬ ‫מצאת לי את עבודת המתורגמנית.‬
‫קרלה, כמובן.‬
‫אני כבר לא שם.‬ ‫אני מלמדת אנגלית בלימודי ערב.‬
‫זוכרת שחיפשתי כיסא?‬
‫לא, אני לא זוכרת, למען האמת.‬
‫הוא הגיע. למה את פה? גם את עם הממזר הגדול?‬
‫סליחה, מי?‬
‫הממזר הגדול, מלך האורחים הבלתי קרואים.‬
‫היה לי את זה פה כמעט שנה.‬
‫מצטערת.‬
‫מה אפשר לעשות, הוא אהב אותם.‬
‫אני לא יכולה להאשים אותו עם ציצי כזה.‬
‫אז בקרוב יימאס לו משלי.‬
‫כמה זמן את יודעת?‬
‫מאז אתמול, אבל אני עדיין מאוד מבולבלת.‬
‫עדיין לא סיפרתי לאף אחד.‬
‫בואי נעשה את זה עכשיו.‬
‫שלום לכולן.‬ ‫-שלום.‬
‫אני רואה פנים חדשות.‬
‫כן, אבל חברה שלי מעדיפה לא לדבר כרגע.‬
‫בטח, כרצונך.‬
‫איפה היית, קרלה?‬
‫התגעגעת אליי?‬
‫משהו צץ בעבודה.‬
‫עם תלמיד שלי.‬
‫איזה מין דבר?‬
‫שכבתי איתו.‬
‫כל הכבוד.‬
‫הוא היה לפחות מבוגר?‬
‫בהתחשב בכמה שהוא מוכשר עם הלשון,‬ ‫הייתי אומרת שכן.‬
‫הכול קורה לה.‬
‫בסדר.‬
‫עליו סיפרת לנו בפעם הקודמת?‬
‫לא, זה היה מישהו אחר.‬ ‫מעולם לא חשבתי עליו.‬
‫אבל זו עדיין תמיכה נפשית.‬
‫כמובן.‬
‫כן?‬
‫סליחה.‬ ‫-אין בעיה. את מחפשת מישהי?‬
‫אימא שלי נמצאת פה בבית החולים עם גידול.‬
‫אמרו לי שאוכל להצטרף אליכם.‬
‫כמובן. היכנסי.‬
‫איך קוראים לך?‬
‫אנה.‬ ‫-אנה.‬
‫ומי אימא שלך?‬
‫היא אושפזה אתמול.‬
‫היא בטיפול נמרץ.‬
‫ואבא שלך?‬
‫את פה לבד?‬
‫איך? איפה תישני?‬
‫לא יודעת.‬
‫אם את רעבה,‬ ‫לבעלי יש פיצריה פחות מקילומטר מפה.‬
‫ולנו יש בר.‬ ‫-להורים שלי יש חדר פנוי.‬
‫אוכל לשאול אותם אם תרצי?‬
‫בנות, אל תציפו אותה.‬
‫באמת אין לך כאן אף אחד?‬
‫לא, אבל אני לא צריכה אותם.‬
‫אהיה בסדר אם אוכל למצוא עבודה כדי להסתדר.‬
‫היא מנהלת חברת כוח אדם.‬
‫למה לא סיפרת לאלסיו?‬
‫איך אמרת שקוראים לך?‬
‫אנה.‬ ‫-שם משפחה?‬
‫ג'ירוטו.‬
‫יש לך תעודת זהות?‬
‫אני חושבת שהשארתי אותה בבית.‬
‫אין לך רישיון?‬
‫לא.‬ ‫-טוב. בת כמה את?‬
‫שבע עשרה. לא, סליחה...‬
‫שמונה עשרה.‬
‫אסור לעשן פה.‬
‫כן, אדוני!‬
‫בסדר, יש אירוע במועדון הגולף הערב.‬ ‫-ואנחנו רוצות לפספס אותו?‬
‫הבן של הנשיא מתחתן.‬
‫צוות הקייטרינג מלא,‬ ‫אך לדעתי הם יזדקקו לאדם נוסף.‬
‫מה המידה שלך?‬
‫לא יודעת.‬
‫תעמדי.‬
‫הייתי אומרת ש-38.‬
‫יש לך נעליים אחרות?‬
‫כי אלה לא טובות?‬
‫זה לא הסגנון שלהם.‬
‫ומה כן הסגנון שלהם?‬
‫כמו שלך?‬
‫כן, עדיף.‬
‫בסדר, אז בואי נחליף.‬
‫קדימה, אני אחזיר אותן.‬
‫מה קורה, דואגת שאגנוב אותן?‬
‫תודה.‬
‫זו העבודה שלי.‬
‫כן, אבל זה בטח לא קל בשבילך.‬
‫או בשבילך.‬
‫ביקשתי מלון בלי טלוויזיות בחדר‬
‫כדי שהם ילכו לישון מוקדם.‬
‫במקום יש מסכי ענק.‬
‫טוב, הם לא ילדים.‬
‫בטח.‬
‫לבשת את החולצה?‬
‫כמובן. אני לובשת אותה עכשיו.‬
‫יופי, תודה.‬
‫אני מרגיש קרוב אלייך.‬
‫מה עוד?‬
‫התכוונו ללכת לישון.‬
‫בסדר. אז אניח לך. לילה טוב.‬
‫לילה טוב.‬ ‫-לילה טוב.‬
‫אוהב אותך.‬ ‫-גם אני.‬
‫תודה.‬
‫יכולת לתת לי אותן מחר בבוקר.‬
‫כבר סיימת?‬
‫כן, לא נשאר מה לעשות. אפשר?‬
‫הנעליים שלי.‬
‫אלך להביא אותן.‬
‫איך הלך?‬
‫טוב.‬
‫אותו קוץ ישן בתחת.‬
‫בעיות?‬ ‫-לא.‬
‫אני פשוט שונאת חתונות.‬
‫כולם יפים ומחייכים…‬
‫זה פשוט מצחיק.‬
‫אכלת?‬ ‫-לא.‬
‫אני מורעבת. אפשר להכין לעצמי טוסט?‬
‫שכחתי לעשות קניות.‬
‫יש אצבעות דגים במקפיא אם את רוצה.‬
‫אני שונאת דגים.‬ ‫-טוב.‬
‫אין מקום קרוב לאכול בו?‬
‫יש, אבל תזדקקי למכונית.‬
‫תוכלי לקחת אותי?‬ ‫-לא.‬
‫בבקשה.‬
‫לא.‬
‫תניחי את זה.‬
‫היי.‬
‫מה כתוב שם?‬ ‫-תביאי את זה.‬
‫תביאי לי את זה.‬ ‫-רק אם תקחי אותי.‬
‫לא!‬
‫מי צופר?‬
‫מה היא עושה?‬
‫את לא אוכלת את הצ'יפס?‬
‫רוצה אותם?‬
‫אם את ממש אוהבת משהו,‬ ‫את אוכלת אותו ראשון או שומרת אותו לסוף?‬
‫שומרת אותו.‬
‫אין לנו שום דבר במשותף.‬
‫תודה לאל.‬
‫תני לי את הצ'יפס שלך.‬
‫תרדי משם. קדימה.‬ ‫תרדי. אני לא יכולה להסתכל.‬
‫הכריך הזה מגעיל. יש לו טעם של כלב רטוב.‬
‫אמרתי לך שהכול סגור, למה ציפית?‬
‫למה לא הלכת לגור במקום אחר?‬ ‫-איפה למשל?‬
‫בטוח חשבת על זה.‬
‫לא? בסדר.‬
‫חשבתי על זה פעם אחת.‬
‫הייתי רוצה לנסוע ללונדון.‬
‫למה לא נסעת?‬
‫הבנתי! את לא מדברת אנגלית.‬
‫אנשים נוסעים לשם כדי ללמוד.‬
‫זו לא הסיבה. לא יכולתי לגור בלונדון.‬
‫היא גדולה מדי. עדיף לי פה.‬
‫מה כל כך נהדר במקום הזה?‬
‫אין פה כלום.‬ ‫-איך את יודעת?‬
‫אני רואה.‬
‫למעשה, יש פה המון דברים נהדרים לעשות.‬
‫כמו?‬ ‫-כמו...‬
‫כמו לבוא לפה.‬
‫לפה?‬
‫לעשות מה?‬
‫מה את חושבת?‬ ‫-אין מצב!‬
‫עם מי? עם אלסיו?‬
‫למעשה, כאן נכנסתי להיריון.‬
‫אז עשית אותה פה?‬
‫לא, לא אותה.‬
‫זה היה לפני שלוש שנים, אבל איבדתי אותו.‬
‫מה לגביה?‬
‫היא...‬
‫בחנייה.‬
‫בחנייה?‬ ‫-כן, בחנייה.‬
‫לעזאזל!‬
‫מה קרה?‬ ‫-שכחתי את הז'קט שלי.‬
‫את יכולה ללבוש את שלי.‬ ‫-מפתחות הבית שלי בתוכו!‬
‫אלוהים.‬
‫טוב. נוכל לפתור את זה. אל תדאגי. קדימה.‬
‫תעודת זהות, בבקשה.‬ ‫-בטח.‬
‫- קבלה -‬
‫הנה.‬ ‫-כן.‬
‫גם של הבת שלך.‬
‫כמובן.‬
‫אין לה אותה.‬
‫אין לה אותה כי היא נעלה אותנו בחוץ.‬
‫בסדר.‬
‫חדר 24. קומה שנייה.‬ ‫-תודה.‬
‫ארוחת בוקר מ-7:00 עד 10:00. המעלית מימין.‬
‫הבת שלך עלתה במדרגות.‬
‫היי.‬
‫איפה למדת לצלול ככה?‬
‫עשיתי קורס.‬
‫קדימה, תיכנסי. המים נהדרים.‬ ‫-אסור לנו. מאוחר.‬
‫למי אכפת? תיכנסי!‬
‫לא, תצאי!‬
‫אני אצרח.‬ ‫-לא.‬
‫תיכנסי.‬
‫קדימה.‬
‫טוב, אני באה.‬
‫צריכה עזרה?‬
‫לא, אני אסתדר.‬
‫זה קר!‬ ‫-זה לא קר.‬
‫זה ממש קר.‬
‫תודי שזה נחמד.‬ ‫-זה נפלא.‬
‫את לא יודעת לשחות?‬
‫לא, אני צפה.‬
‫אני יכולה לעשות גם את זה.‬
‫וואו.‬
‫היא עוזרת לי.‬
‫זה נפלא.‬
‫אני מודה שזה לא רע.‬
‫מה קרה?‬
‫היא זזה.‬
‫מה?‬ ‫-היא זזה.‬
‫הרגשת את זה?‬ ‫-כן.‬
‫אלוהים.‬
‫זה מטורף.‬
‫תרגישי איך היא זזה.‬
‫אני צריכה להשתין.‬
‫השתגעת?‬
‫סתם צחקתי.‬
‫אין לך מושג כמה קשה היה למצוא בקבוק מים.‬
‫- 1. לצבוע חדר‬ ‫2. לקנות עריסה -‬
‫- 3. לבחור גנון‬ ‫4. למצוא בייביסיטר -‬
‫בבקשה. סיימתי.‬ ‫-תודה.‬
‫אלה לזבל, נכון?‬ ‫-גם אלה.‬
‫מה עם זה?‬
‫זה מהופעה שהלכתי אליה.‬
‫למה את זורקת אותה?‬
‫היא רק תחשוב על זה כעל חולצה ישנה.‬
‫לדעתי היא תאהב אותה.‬
‫כן?‬
‫אז שימי אותה שם.‬
‫תקשיבי, חשבתי על קורס הצלילה שהזכרת.‬
‫מה אם אתן לה אותו כמתנה?‬
‫למה הכוונה?‬
‫אם אתן לה קורס צלילה כמתנה.‬
‫לא. אסור לך.‬
‫סליחה, למה לא?‬
‫כי את לא מכירה אותה.‬ ‫את לא יודעת אם היא תאהב את זה.‬
‫אני יכולה לדמיין.‬
‫ואיך את מדמיינת אותה?‬
‫איך אני מדמיינת אותה?‬
‫שיער בלונדיני.‬
‫עיניים חומות כמו של אלסיו.‬
‫אבל מה שמשנה זה שהיא יפה מבפנים.‬ ‫-מבפנים?‬
‫כן, שהיא אדם חזק ונחוש.‬
‫אדם חיובי. זה במיוחד.‬
‫למה את מתכוונת ב"חיובי"?‬
‫לדוגמה, מישהי שבוטחת באחרים.‬ ‫-טיפשה?‬
‫לא, אלטרואיסטית.‬
‫מישהי שלא צריכה לדרוך על אחרים‬ ‫כדי להשיג את מה שהיא רוצה.‬
‫מישהי שמנוצלת?‬ ‫-ככה את באמת רואה את החיים?‬
‫מה את רוצה, בת או בובה?‬
‫היא בהחלט לא תהיה שחצנית וחצופה כמוך.‬
‫גם לא העתק של אימא שלה.‬
‫הלו?‬
‫בוקר טוב.‬
‫מה זאת אומרת "היא עזבה"?‬
‫לא, היא לא אמרה לי כלום.‬
‫אני מזועזעת.‬
‫אני מבטיחה שזה לא יקרה שוב.‬ ‫תודה. אני שוב מתנצלת.‬
‫את גם שקרנית!‬
‫זו הייתה חברת הקייטרינג,‬ ‫הוא אמר שעזבת בלי לומר מילה.‬
‫לא, תסבירי לי למה שיקרת!‬
‫מה אכפת לך? זו העבודה שלי, לא שלך.‬
‫העבודה שלך? מי מצא עבורך את העבודה?‬ ‫ערבתי לך.‬
‫יש לך מושג כמה קשה עבדתי‬ ‫כדי להשיג את אמון הלקוחות שלי?‬
‫מה אכפת לך מהלקוחות שלך? יש לך גידול!‬
‫הם היו אנשים מחורבנים.‬
‫בכלל לא רציתי להיות שם כי אימא שלי חולה.‬
‫כדורגל זה באמת ספורט מחורבן.‬
‫אתה מציב לעצמך מטרה,‬
‫אתה עובד כל העונה כדי להשיג אותה,‬
‫אתה מעריך את כל התרחישים,‬ ‫מחשב את הסיכויים,‬
‫אתה לומד את היריבים שלך, ואז מה קורה?‬
‫השמוק הטיפש טאסלי מגיע.‬
‫המגן הימני הכי גרוע בעולם.‬
‫והוא בקבוצה שלך...‬
‫אלסיו.‬
‫טאסלי, כשיש קרן...‬ ‫-אלסיו.‬
‫לא נשאר שם...‬ ‫-אלסיו.‬
‫מה קורה?‬
‫לפני כמה ימים הלכתי לבית החולים כי דיממתי.‬
‫משהו לא בסדר עם התינוק?‬
‫זו בת.‬
‫באמת? בת?‬ ‫-היא בסדר.‬
‫היא בסדר. לא, זו אני ש...‬
‫מה?‬
‫יש לי...‬
‫יש לי גידול.‬
‫סרטן השד.‬
‫למה לא סיפרת לי קודם?‬
‫היה לך את הגמר.‬
‫בחנתי את בדיקת ה-MRI‬
‫ולמרבה הצער,‬ ‫אני יכול לאשר את האבחנה של עמיתי.‬
‫זה סרטן גרורתי מתקדם.‬
‫אבל בניגוד לבית החולים,‬ ‫המרפאה שלנו נוקטת בפרוטוקול ניסוי,‬
‫שהוכיח עלייה של 30 אחוז ביעילות‬ ‫במקרים מסוימים.‬
‫מתי נוכל להתחיל?‬
‫ובכן, כמה שיותר מהר.‬
‫במקרה שלך, יש לדחות את הטיפול‬
‫עד לאחר ההיריון.‬
‫אלא אם תחליטי לעשות הפלה.‬
‫אתה מבקש מאיתנו לבחור‬ ‫בין החיים של הבת שלנו לחיי?‬
‫לא, אני רק מסביר את הבחירות שלך.‬
‫ועם הפרוטוקול החדש הזה...‬
‫לאיזה שיעור התאוששות נוכל לצפות?‬
‫בעיקרון, במקרים כאלה, זה רק כדי...‬
‫להאט את זה.‬
‫להאט את זה כמיטב יכולתנו.‬
‫מה זאת אומרת...‬
‫"להאט את זה"?‬
‫הסרטן הזה לא ניתן לריפוי.‬
‫זו דעתך.‬
‫בבקשה, אלסיו.‬ ‫-מי אתה, לעזאזל?‬
‫מי אתה שתשב שם ותחליט מי יחיה ומי ימות‬ ‫עם העניבה המטופשת הזו?‬
‫אני אמור לבטוח בגבר כזה?‬
‫שב.‬ ‫-אנחנו עוזבים. קדימה.‬
‫כן.‬
‫כן, בסדר.‬
‫טוב, אתקשר אליך הערב.‬
‫אבל הוא טוב, נכון?‬
‫לא, כי הבחור הבוקר, אל תיכנס לזה בכלל!‬
‫היא פה, אגיד לה שמסרת ד"ש.‬
‫זה היה מאורו.‬
‫הוא קובע לנו תור‬ ‫לרופא של ניגוארדה במילאנו,‬
‫הם טובים.‬ ‫-נוכל לדבר על זה אחר כך?‬
‫כן, מצטער.‬
‫מצטער.‬
‫אני מניחה שהימרת על הסוס הלא נכון.‬
‫אל תדברי שטויות, אליזה.‬ ‫-אני מצטערת.‬
‫אל תדברי שטויות. הימרתי על הסוס הכי טוב.‬
‫הבנת? הסוס הכי טוב בעולם.‬
‫זוכרת מה הרופא אמר לנו‬ ‫כשלא הצלחת להיכנס להיריון?‬
‫זה היה שונה.‬ ‫-זוכרת?‬
‫שאת תמיד יכולה לעשות את זה. תמיד!‬
‫וזה מוכיח את זה!‬
‫אני לא אראה אותה גדלה.‬ ‫-תשתקי!‬
‫תשתקי.‬
‫בבקשה, תשתקי.‬
‫היה עדיף לנו בלעדיה.‬
‫בעבודה, כולם יודעים שאני חולה,‬
‫אבל אף אחד לא אומר כלום.‬
‫הם מעמידים פנים.‬
‫אולי כדי שארגיש נורמלית.‬
‫במקום, הם גורמים לי להרגיש יותר חולה.‬
‫תקשיבי, עדיף שהם יעמידו פנים.‬ ‫-כן.‬
‫אז את לא צריך לשמוע, "את תשרדי".‬
‫"עכשיו את רק צריכה לסמוך על עצמך."‬
‫"תמשיכי להילחם".‬
‫זה מנצח את כולם.‬
‫אולי את צריכה להיות זו‬ ‫שתעלה את הנושא עם העמיתים שלך.‬
‫אולי את לא יכולה כי את מתביישת.‬
‫כולנו מתביישים כאן.‬
‫"למה אני?‬
‫מה עשיתי לא בסדר?‬
‫אוכל לא טוב? עישון פסיבי?‬ ‫שלושת הפעמים שהשתזפתי לפני שנתיים?"‬
‫העניין הוא שאין סיבה אמיתית.‬
‫אנחנו סתם מפסידניות.‬
‫אף אחת פה לא מפסידנית, קרלה.‬
‫אפילו לא את.‬
‫יש לך מצב רוח רע, מותק?‬
‫סטודנט שלי פרש מהקורס.‬
‫מה איתך, אליזה?‬
‫הצלחת לדבר עם המשפחה שלך?‬
‫אלסיו לא יכול לקבל את זה.‬
‫אולי גם אני לא.‬
‫אבל אם באמת נותרו לי רק כמה חודשים,‬
‫אין לי זמן לבזבז.‬
‫יש עוד המון דברים שאני רוצה לעשות.‬
‫כתבתי את כולם.‬
‫אולי יש קצת יותר מדי,‬
‫אבל חלק מהם, אני בטוחה.‬
‫כמו?‬
‫אני רוצה להשאיר לבת שלי מתנות.‬ ‫לימי ההולדת שלה.‬
‫כן, אני יודעת שזה יהיה קצת אקראי,‬
‫במיוחד אלה למתי שהיא תהיה גדולה יותר,‬ ‫אבל חשבתי שאולי תוכלו לעזור לי.‬
‫למי פה יש ילדים?‬
‫את לא חושבת שזה מוקדם?‬
‫אחרי הכול, הרגע גילית.‬
‫גבירותיי, אליזה לא ביקשה את דעתנו.‬
‫זו הבחירה שלה, והיא מוצדקת.‬
‫היא מבקשת את עזרתנו.‬
‫בצוואה שלי, השארתי הכול לחתול שלי.‬
‫לחתול?‬
‫לחתול.‬
‫סליחה.‬ ‫-שלום, אליזה. איך אוכל לעזור?‬
‫אני מחפשת מישהי,‬
‫מטופלת שנמצאת פה.‬
‫אני לא אמורה לומר...‬
‫- מודיעין -‬
‫טוב. תמשיכי. שם?‬
‫שם הנישואין הוא ג'ירוטו.‬
‫ג'ירוטו...‬
‫היא אושפזה ב -21 בחודש.‬
‫בסדר.‬
‫ה-21 בחודש...‬
‫היי.‬
‫אפשר להיכנס?‬
‫בטח.‬
‫הייתי בבית החולים.‬
‫חיפשתי אותך ואמרו לי שאימא שלך לא שם.‬ ‫מעולם לא הייתה. היא לא קיימת.‬
‫למה חיפשת אותי?‬
‫קודם תגידי לי למה את שקרנית.‬
‫איפה אימא שלך?‬
‫מעולם לא פגשתי אותה.‬
‫היא עזבה כשנולדתי.‬
‫ואבא שלך?‬
‫ברחת מהבית?‬
‫אמרתי לך, הוא באפריקה.‬
‫אנה!‬
‫תראי, אבא שלי מפסידן,‬
‫בסדר?‬
‫אין לנו מה לומר זה לזו.‬
‫אני גם ככה לא יכולה לחזור אליו.‬
‫ברחת. תני לי את המספר שלו.‬ ‫אני רוצה לדבר איתו.‬
‫נו?‬
‫מה הבעיה?‬
‫תעזבי את זה.‬
‫- המהנדס ברטיני נעצר -‬
‫הוא בכלא!‬
‫זאת הבעיה.‬
‫חכי.‬
‫יש לי עבודה בשבילך.‬
‫הפעם, אני אשכור אותך.‬
‫אבל בלי שקרים יותר,‬
‫בלי קללות, בלי מחלוקות.‬
‫מה אצטרך לעשות?‬
‫לעזור לי לבחור מתנות בשבילה.‬
‫מה?‬ ‫-לא ביקשתי את דעתך.‬
‫אבל למה אני?‬
‫אמרת שהיא לא תהיה כמוני.‬
‫כי אני רוצה מישהו שלא יסכים איתי‬
‫רק בגלל שאני גוססת.‬
‫אז תעזרי לי?‬
‫אלה?‬
‫לא?‬ ‫-תפסיקי.‬
‫מה דעתך?‬
‫לא.‬
‫עדיף תופים.‬
‫תופים?‬ ‫-כן, הפסנתר מעפן.‬
‫תופים לילדה?‬
‫אז מה?‬
‫מספיק!‬
‫תביאי אותם. מסכן אלסיו. איזה עינוי.‬
‫כאילו שהפסנתר לא.‬
‫שעות על גבי שעות מול הקלידים הארורים האלה‬
‫כשכל החברים שלה משחקים בחוץ?‬
‫בהתחלה צריך להתמסר, אבל אז התשוקה משתלטת.‬
‫בגיל שמונה?‬
‫עד שתגיע התשוקה, את תהרסי את חייה.‬
‫אז לתת לה את זה בגיל יותר מבוגר?‬
‫לא.‬
‫אני אומרת שאת צריכה לקנות את התופים.‬
‫והם במבצע.‬
‫השתכנעתי. שיהיה תופים.‬
‫אביא את התיקים.‬ ‫-בואי נפרוק.‬
‫היי.‬
‫את יכולה להגיד איפה היית? הטלפון שלך כבוי.‬
‫מצטערת, נגמרה לי הסוללה.‬
‫הם סיפקו אופניים.‬
‫קנינו דברים לתינוקת.‬
‫היי.‬
‫סליחה, מה היא עושה פה?‬ ‫-עוזרת לי.‬
‫אתה יכול לעזור לי?‬ ‫-כן.‬
‫ניסיתי להשיג אותך מהבוקר.‬
‫הצלחתי להזיז את התור‬ ‫בבית החולים במילאנו למחר.‬
‫מחר?‬ ‫-מחר.‬
‫למה, את לא שמחה?‬
‫קבעתי פגישה עם מנהלת הגן למחר.‬
‫רציתי לעשות את זה איתך.‬
‫אליזה, למה את עושה את זה?‬
‫עושה מה, סליחה?‬
‫נעלמת, יוצאת לקניות.‬ ‫אי אפשר להתמודד עם זה ביחד?‬
‫אתה באמת רוצה?‬ ‫-כמובן.‬
‫אז תעזור!‬ ‫-זה לא מה שאני עושה?‬
‫לא, זה לא, אלסיו!‬
‫אתה מדבר איתי על בתי חולים, רופאים,‬
‫עליי לחשוב על העתיד שלנו!‬ ‫-איך לחשוב עליו? על ידי קניית אופניים?‬
‫תגיד כשיהיה לך רעיון טוב יותר.‬
‫אתה לא בא לארוחת ערב?‬
‫לא.‬
‫אתה מעשן?‬
‫מה את חושבת?‬
‫אפשר לקבל אחת?‬
‫מה שלומה?‬
‫לא טוב.‬
‫אבל יש לה אומץ.‬
‫תמיד היה לה.‬
‫היא החזקה, באמת.‬
‫כל כך רצינו את התינוקת הזאת.‬
‫התכוונו להתחתן בשנה הבאה.‬
‫ועכשיו...‬
‫עכשיו שזה כל כך קרוב,‬
‫אני פתאום לבד.‬
‫אתה לא תהיה לבד.‬
‫הבת שלך תהיה איתך.‬
‫את יכולה לדמיין אותי עם ילדה כזאת קטנה?‬
‫מה אני אעשה?‬
‫גם אתה חזק.‬
‫לא נראה לי.‬
‫היא אמרה לי שכן.‬
‫באמת?‬
‫היא באמת אמרה את זה?‬
‫פחות או יותר.‬
‫אבל...‬ ‫-אבל?‬
‫תראה לה מדי פעם.‬
‫יש המון אפשרויות בימינו.‬
‫אתמול קראתי על חברת לוויות‬ ‫שהופכת את האפר שלך ליהלומים.‬
‫כן, אפשר להכין טבעת...‬ ‫-זה מגעיל.‬
‫אני כבר מרגישה קלאוסטרופובית.‬
‫למה לא לשרוף?‬
‫אני מעדיפה קבורה מסורתית.‬
‫זה לא אותו דבר בסוף?‬
‫בסדר, נתראה ביום שלישי הבא.‬
‫ואל תשכחו להכין שיעורי בית.‬
‫בסדר.‬ ‫-שיעורי בית?‬
‫לחייך במהלך החיים, בולשיט בסגנון הזה.‬
‫יש לי סדר עדיפויות אחר, בעזרת השם.‬
‫את לא יודעת כמה פעמים חשבתי,‬
‫"אקח חופשה של שישה חודשים‬ ‫ואתחיל ללמוד אנגלית".‬
‫אנגלית זה תמיד רעיון טוב, יקירתי.‬
‫אני לא רוצה שהיא תתחרט על אותו דבר.‬
‫את אימא אחראית.‬
‫אוכל לעזור לך למצוא בית ספר אם תרצי.‬ ‫אני אשמח לתרום...‬
‫אני רוצה שאת תלמדי אותה.‬
‫שתים עשרה זה טוב? או שזה מאוחר מדי?‬ ‫אולי עדיף בגיל עשר. מה דעתך?‬
‫אני לא יודעת אם אשרוד עוד שנה.‬ ‫-על מה את מדברת?‬
‫תקשיבי...‬
‫את אישה אמיצה.‬
‫באמת.‬
‫אבל אני לא.‬
‫סליחה.‬
‫אתן לך את פרטי בית הספר.‬
‫ביי.‬
‫מה את עושה?‬ ‫-מה אתה חושב?‬
‫זה מטפטף לכל עבר.‬
‫כאילו שאת יכולה ללמד אותי.‬
‫היי.‬
‫זה לא גמור.‬
‫צריך למרוח שכבה שנייה.‬
‫תקשיבי.‬
‫איפה רצית את זה?‬
‫חשבתי, לא יודע, אולי אפשר לשים את זה שם.‬
‫מה קורה?‬
‫לא, בחייך, את תתכסי בצבע! לא! את תתלכלכי.‬
‫תודה.‬
‫אהבת?‬
‫צריך עוד שכבה.‬
‫לא. היי.‬
‫אנה פה.‬
‫תפסיקי. את תתלכלכי.‬
‫מה שלומה?‬
‫היה לה זעזוע מוח חמור.‬ ‫הכנסנו אותה לתרדמת רפואית.‬
‫תרדמת?‬
‫אל תדאג, זה רק אמצעי זהירות‬ ‫כדי להפחית לחץ על המוח.‬
‫אבל היא מגיבה היטב.‬
‫אם תוצאות הבדיקה יהיו חיוביות,‬ ‫נעיר אותה בקרוב.‬
‫היי, לאן הלכת?‬
‫בעדינות.‬
‫מה קרה? הכול בסדר?‬
‫עכשיו כן.‬
‫באיזה חודש את?‬
‫מה זאת אומרת? חודש שמיני.‬
‫חודש שמיני?‬
‫אנה, את בטוחה שאת בסדר?‬
‫מחליקי שיער?‬
‫הייתי רוצה כאלה.‬
‫לא יודעת.‬
‫מה זאת אומרת, "לא יודעת"?‬
‫זו המתנה האחרונה,‬ ‫זה חייב להיות משהו מיוחד.‬
‫לעולם לא תמצאי משהו ככה.‬
‫ואת? מה דעתך?‬
‫איזו מתנה עליה לקנות ליום הולדתה ה-18?‬
‫אנה, את יכולה להעביר לי‬ ‫את הצנצנת הירוקה, בבקשה?‬
‫את זאת?‬ ‫-כן.‬
‫תודה.‬
‫זה מר. מה זה?‬
‫המרכיב הסודי שלי.‬
‫כמה דברים הבאת?‬
‫אני חושבת שהורייך הגיעו.‬
‫גם אני חושבת כך.‬
‫הם משהו מיוחד.‬
‫יש לי סכיאטיקה!‬ ‫-הם מתווכחים?‬
‫לא, אימא שלך בעיקר גוערת באביך.‬
‫אעזור עם התיקים.‬
‫תוכלי לבדוק אם השמן מיטגן?‬
‫בטח.‬
‫כן.‬
‫עכשיו צריך לטגן אותם.‬
‫רגע, אני אקח את זה.‬
‫זה כבד.‬
‫תנסי.‬
‫זה לא קשה.‬
‫קחי תפוח...‬
‫תטבלי אותו בבלילה, את הצד הזה קודם,‬
‫ואז את השני, תני לזה לטפטף.‬
‫אז תכניסי אותו לשמן.‬
‫ככה.‬
‫אחת, שתיים.‬
‫ולתוך השמן. תיזהרי לא להישרף.‬
‫קחי תפוח...‬
‫תטבלי אותו בבלילה‬‫...‬
‫ואז תכניסי אותו לשמן.‬
‫ככה.‬
‫קחי תפוח...‬
‫תני לו לטפטף. הנה.‬
‫ותכניסי אותו לשמן.‬
‫ככה.‬
‫בבקשה!‬
‫אפשר להיכנס?‬
‫אנחנו פה, אימא.‬
‫על מה רבתם?‬
‫רבנו, אנחנו?‬
‫לעולם לא!‬
‫אתה תגרום לי להרגיש רע.‬
‫רואה? את מרוצה עכשיו?‬ ‫-אני?‬
‫אני תרזה, נעים מאוד.‬
‫זאת אנה.‬
‫אני אלברטו, בעלה של תרזה.‬
‫אני בבית.‬
‫נשתה את אלה הערב.‬
‫לא, נשתה את אלה,‬
‫כי אתה עוזב הערב,‬
‫אסור לך לישון עם הכלה.‬ ‫-אני יודע.‬
‫אני יודע.‬
‫הכלה?‬
‫למה אתה מתכוון?‬
‫הצעירים לא מבינים דברים כאלה.‬
‫במשפחה שלנו,‬
‫הכלה והחתן לא יכולים לישון באותה מיטה‬ ‫בלילה לפני החתונה.‬
‫מחיאות כפיים לזוג הטרי!‬
‫שניכנס?‬ ‫-בטח.‬
‫תסלחו לי.‬
‫אני קצת לחוץ.‬
‫גם כי אשתי‬ ‫סוף סוף נותנת לי לדבר אחרי 40 שנה,‬
‫ואני לא זוכר איך.‬
‫אפילו אם הגנרל דלה פלייה‬ ‫ידע לדבר עם החיילים!‬
‫אוי, לא, הוא חזר למלחמת אפריקה!‬
‫אז, כשנולדת, אליזה,‬
‫הייתי בן 26,‬
‫וחשבתי שכבר ידעתי הכול.‬
‫אבל...‬
‫במקום, לימדת אותנו הרבה דברים,‬
‫ואת עדיין מלמדת אותנו הרבה דברים.‬
‫אימא שלך ואני..‬
‫אנחנו כל כך אוהבים אותך.‬
‫זה... זה משהו...‬
‫שאנחנו אף פעם לא אומרים לך,‬
‫כי לא היינו בדיוק משפחה משתפכת.‬
‫אנחנו משפחה של קרפדות.‬
‫אבל את יודעת טוב מאוד‬
‫שאנחנו אוהבים אותך בטירוף,‬
‫ושתמיד נאהב אותך.‬
‫מזל טוב.‬
‫מזל טוב גם לך, אלסיו.‬
‫תאמין לי, אתה הבחור הכי בר מזל בעולם.‬
‫בראבו.‬
‫גבירותיי ורבותיי,‬
‫סליחה, רגע של תשומת לב, בבקשה.‬
‫רק רציתי להגיד כמה דברים.‬ ‫אליזה, אלסיו, מבטיחה שהם לא יזיקו.‬
‫כמעט, בכל מקרה.‬
‫רציתי להרים כוסית שנייה של יין‬
‫לחיי הזוג הזה...‬
‫לחיי הארגון הזה,‬
‫לחיי העקשנות, הנחישות והאהבה שלכם.‬
‫תודה שהפכתם אותי לחלק מהמשפחה שלכם.‬ ‫אתה הדבר הכי קרוב למונוגמיה שחוויתי בחיי!‬
‫ואני מבטיחה שהיא תהיה היחידה.‬
‫אז בואו נשתה, בואו נרקוד‬ ‫ובואו כולנו נאהב זה את זה!‬
‫לחיי החתן והכלה!‬ ‫-לחיי הכלה והחתן!‬
‫מה קרה?‬
‫הכתמתי אותה.‬
‫איך עשית את זה?‬
‫זה רק קצת דם.‬
‫אני צריכה לשכב קצת.‬
‫אני אבוא איתך.‬ ‫-כן.‬
‫זיכרונות:‬
‫1. הם תמיד אצלך.‬
‫2. הם גורמים לך להתגעגע לעבר.‬ ‫3. נאחזים בהם כשמרגישים עצובים.‬
‫4. הם מכינים אותך לעתיד?‬
‫הם מכינים את העתיד.‬ ‫-בסדר.‬
‫"השמלה האהובה עלייך נשחקה, את:‬
‫1. קונה אחת דומה.‬
‫2. חושבת על כל התקופות הטובות‬ ‫שהיו לך בשמלה הזו.‬
‫3. מתקנת אותה אצל תופרת"?‬
‫אני אתקן אותה אצל תופרת.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני לא יכולה לשאת עוד שעה של זה.‬ ‫-קדימה, תתרכזי.‬
‫עלינו לסיים את זה.‬
‫אז...‬
‫"כשאת מתמודדת עם אירוע צפוי, את:‬
‫1. תמיד יודעת איך להסתדר.‬
‫2. מבקשת עזרה ממישהו שיודע יותר ממך.‬
‫3. האשמה היא על מי שטעה,‬ ‫עליהם לתקן את זה"?‬
‫השנייה.‬
‫היית מבקשת עזרה? אין מצב! לא.‬ ‫את הראשונה, "את תמיד יודעת איך להסתדר".‬
‫הלוואי.‬
‫מה איתך?‬
‫אני השלישית.‬ ‫-כיצד?‬
‫"האשמה היא על מי שטעה, עליהם לתקן את זה."‬
‫מה תעשי אחר כך?‬ ‫-מה?‬
‫אחר כך…‬
‫כשלא אהיה פה יותר.‬
‫מה תעשי? חשבת על זה?‬
‫קדימה, נשארה רק אחת.‬
‫"את מבינה..."‬ ‫-חשבתי על זה.‬
‫תוכלי להמשיך לעבוד אצלי.‬
‫תוכלי לתת לה את המתנות.‬
‫ככה תוכלי להסביר לה אותן.‬
‫למה לא?‬
‫אולי את תיתני לה אותן.‬
‫כי אני תמיד יודעת איך להסתדר, נכון?‬
‫נראה מה הרופאים יגידו היום.‬ ‫-כן.‬
‫בכל אופן, החלטתי מה לתת לה‬ ‫ליום הולדתה ה-18.‬
‫רוצה לדעת?‬
‫כמה יפה.‬
‫מה קרה?‬
‫את לא אוהבת אותה?‬
‫היא לא תהיה באופנה בעוד 18 שנה.‬
‫נו, טוב...‬
‫לפחות היא תהיה הכי מקורית במסיבה שלה.‬
‫איזו מסיבה?‬
‫היא לא תערוך מסיבה.‬ ‫-למה לא?‬
‫זה לא משנה.‬
‫תמיד חשבת שעניין המתנות‬ ‫היה קצת טיפשי, נכון?‬
‫עשית את זה רק כי ריחמת עליי.‬
‫זה לא העניין.‬
‫אז למה?‬
‫כי אני הבת שלך.‬
‫זה לא מצחיק.‬
‫לא, גם אותי לא.‬
‫זאת באמת את?‬
‫אנה.‬
‫סליחה? סיימתן?‬
‫רק רגע.‬
‫יש תור.‬
‫מה קורה?‬ ‫מודאגת שהשמלה המכוערת הזאת לא תתאים יותר?‬
‫היי.‬
‫מה קורה?‬
‫אימא?‬
‫אימא!‬
‫תתעוררי!‬ ‫-גברתי.‬
‫קומי!‬ ‫-גברתי.‬
‫הצילו!‬
‫גברתי? תתקשרו לאמבולנס! תשיגו עזרה!‬
‫אסור לך לבוא.‬
‫סליחה.‬ ‫-אבל...‬
‫אימא!‬
‫לא! אימא!‬
‫לא!‬
‫תפתח.‬
‫מה?‬
‫את הדלת, היא דופקת.‬
‫מי דופקת?‬
‫הבחורה עם השמלה.‬
‫אנה, הבת שלנו.‬
‫מותק.‬
‫את חלמת.‬
‫את חלמת, מותק.‬
‫היא דופקת, אתה לא שומע?‬
‫אליזה.‬
‫זה היה חלום.‬
‫הדבר הזה מרעיש.‬
‫איך היא הייתה?‬
‫הבת שלנו, איך היא הייתה?‬
‫היא הייתה יפהפייה.‬
‫בדיוק כמוך.‬
‫היה לה...‬
‫שיער כהה.‬
‫עיניים כחולות...‬
‫עמוקות ומאוד מתוקות.‬
‫מה הייתה המידה שלה?‬
‫למה אתה שואל?‬
‫הבאתי את המתנה.‬
‫השמלה למסיבת יום ההולדת ה-18 שלה.‬
‫זאת שרצית.‬
‫הבאתי מידה 40. חושבת שהיא תתאים?‬
‫לא, תחזיר אותה.‬
‫למה?‬
‫כי היא לא...‬
‫כי היא לא תהיה באופנה בעוד 18 שנה.‬
‫אני צריכה משהו אחר.‬
‫תירגעי.‬
‫איפה המחברת שלי?‬ ‫-אליזה.‬
‫היי, תירגעי.‬ ‫-תביא את המחברת שלי.‬
‫תקשיבי, הרופא אמר‬ ‫שאת צריכה להישאר רגועה. בסדר?‬
‫את יולדת היום.‬
‫היום? למה היום?‬
‫קרה משהו?‬
‫שלום, אנה.‬
‫אבא שלך בא לקחת אותך.‬
‫מה שלומך היום?‬
‫יותר טוב.‬
‫הבאתי לך בגדים.‬
‫הבאתי ג'ינס, זה בסדר?‬
‫כן, בסדר.‬
‫אבא?‬ ‫-כן?‬
‫אני מצטערת.‬
‫ברוכה הבאה הביתה, יקירה.‬
‫תני לי חיבוק.‬
‫ברוכה הבאה הביתה!‬
‫סבא!‬ ‫-מה אמרתי לך?‬
‫מתוקה.‬
‫השתתפת בקטטה?‬ ‫-כן!‬
‫לא, אמרתי לו להוריד את הזרים, אבל הוא...‬
‫לא, תשאיר אותם. הם יפים.‬ ‫-רואה?‬
‫בואי לפה, מזיקה קטנה!‬
‫התגעגעתי אלייך.‬
‫גם אני התגעגעתי.‬
‫אני אסיים לבשל.‬
‫אז?‬
‫את מוכנה?‬
‫את נראית יפהפייה.‬
‫תודה.‬
‫כבר מצאת מישהו?‬ ‫-ברור.‬
‫את, מצד שני,‬ ‫תצטרכי לסגור את העסק. נכון, אלסיו?‬
‫כן.‬
‫את יכולה לסמוך עליי.‬
‫בשביל האנגלית.‬
‫ידעתי שתצליחי.‬
‫היא תשנא אותי.‬
‫את מכריחה אותי ללמד אותה אנגלית.‬
‫בלתי אפשרי לשנוא אותך.‬
‫לכן בחרתי בך.‬
‫מצטערת.‬
‫אתם צריכים לפנות את החדר.‬ ‫-כן.‬
‫דרך צלחה.‬
‫אל תדאגי, מתוקה.‬
‫סליחה.‬
‫אתה לא יכול להיכנס.‬ ‫-נתראה אחר כך.‬
‫היה לנו טוב, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫כן...‬
‫היה לנו טוב.‬
‫הנה היא.‬
‫קדימה.‬
‫ככה.‬
‫טוב, אליזה, בואי נשב קצת.‬
‫כל הכבוד. עבודה מעולה.‬
‫אנחנו מוכנים.‬
‫רק ניתן לך זריקה קטנה‬ ‫כדי שגם התינוקת תהיה רגועה יותר.‬
‫אתם תרדימו אותי?‬ ‫-כן, אבל רק מהבטן ומטה.‬
‫אני רוצה לראות אותה.‬
‫כמובן שתראי אותה.‬
‫את צריכה להירגע בינתיים.‬
‫מוכנה.‬
‫אפשר לקבל נייר ועט?‬
‫עכשיו?‬ ‫-כן.‬
‫זה חשוב.‬
‫דוקטור?‬
‫מה קרה, אליזה?‬ ‫-אני צריכה לכתוב משהו.‬
‫וזה לא יכול לחכות?‬ ‫-לא, עדיף עכשיו.‬
‫בסדר.‬
‫"אנה היקרה,‬
‫הראש שלי מלא במחשבות.‬
‫אני רוצה לספר לך כל כך הרבה.‬
‫לגבי החיים ואיך להתמודד איתם.‬
‫אני רוצה להעביר לך‬ ‫את דרך המחשבה ועשיית הדברים שלי.‬
‫להיות לצדך בזמנים הטובים והרעים.‬
‫אבל אני לא יכולה, הגורל החליט כך.‬
‫אולי את כועסת עכשיו,‬
‫שואלת את עצמך למה.‬
‫למה את?‬
‫תדעי שאני שואלת את אותו הדבר. כל הזמן.‬
‫אין סיבה לכך.‬
‫יש רק את החיים.‬
‫ותאמיני לי, לא שווה לחיות‬ ‫כשאת כועסת ועצובה.‬
‫גם כי את יותר יפה כשאת מחייכת, אני בטוחה."‬
‫אנה, לאן את רצה?‬
‫"זו המתנה האחרונה שלי.‬
‫הבוקר חלמתי שבישלנו אותם יחד.‬
‫- התפוחים המטוגנים של אימא -‬
‫מקווה שתאהבי אותם.‬
‫חסר להם רק קמצוץ אהבה,‬ ‫אבל את יכולה להוסיף את זה.‬
‫אני יודעת שאת בטח חושבת,‬
‫'שוב עם המתנות האלה, איזה באסה!'‬
‫אבל את לא יודעת כמה זה עזר לי.‬
‫כמה כוח זה נתן לי לחשוב עליהן.‬
‫לחשוב עלייך, ומה יהפוך אותך לאדם יותר טוב.‬
‫אז תודה, מתוקה.‬
‫סליחה אם טעיתי בכמה מתנות,‬
‫אבל זו הייתה הדרך היחידה‬ ‫להרגיש קרובה אלייך.‬
‫עליי לעזוב אותך כעת.‬
‫את כבר אישה,‬ ‫את כבר לא תזדקקי למתנות שלי.‬
‫אבל תזכרי...‬
‫שאפילו ביום הבהיר ביותר,‬
‫תוכלי לראות את הכוכב שלי.‬
‫אני אוהבת אותך למוות.‬
‫אליזה,‬
‫אימא שלך."‬
‫אני מוכנה.‬
‫היי.‬
‫אנה?‬ ‫-תיכנס.‬
‫זאת המתנה שלי. טוב, שלי...‬
‫אימא שלך חשבה עליה קודם.‬
‫היא התלבטה לגביה,‬
‫אבל לא ממש התחשק לי להחזיר אותה. מבינה?‬
‫את אוהבת אותה?‬
‫היא יפהפייה.‬
‫אולי היא כבר לא באופנה.‬
‫למי אכפת?‬
‫תמדדי אותה, כי המידות אז היו קצת שונות.‬
‫תודה.‬
‫אחכה לך למטה.‬
‫הגיעו המון אנשים.‬
‫אני באה.‬
‫יש לך נעליים טובות?‬
‫הנה היא!‬
‫בואי לפה!‬
‫את נראית יפהפייה.‬
‫הנה היא.‬
‫- מבוסס על סיפור אמיתי -‬
‫- "עלינו רק להחזיק ידיים‬ ‫ולחיות כל יום באומץ" -‬
‫- מוקדש לאליזה ג'ירוטו -‬
‫תרגום כתוביות: ג'ניה ליטבאק‬