EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
När den spanska skattflottan spiller sin förmögenhet utanför Floridas kust,
städar Karibiens pirater upp.
Vi ska bli så rika att vi skiter guld.
Deras anspråkslösa bas i Nassau, förvandlas till en blomstrande stad.
Stan drivs av Benjamin Hornigolds flygande gäng:
"Black Sam" Bellamy,
Paulsgrave Williams
och hans senaste förvärv, Edward Thatch, som snart blir känd som Svartskägg.
Men i den här brutala världen, är lojalitet billigt.
Det är lustigt det där med...lojalitet.
Den kan köpas för pengar.
Kapten Henry Jennings, en förnäm pirat, är Hornigolds ärkerival.
Det är inte bara lojaliteten till varandra som testas.
De blev rika genom att attackera spanska skepp.
Men när kriget mot Spanien tar slut 1714…
...vänder de brittiska piraterna sin krona ryggen.
Åt helvete med det korvätande aparslet kung George.
Den dyrbara varan ombord på Englands handelsskepp är så värdefull
att den kallas 'svart guld'
Det handlar om slavhandel.
Ni är inte längre slavar!
Ni lyder nu under piratlagarna!
För många slavar betyder det frihet.
Men att bråka med mäktiga slavhandlare, det gör man…
...på egen risk.
Jag vill ha dem dödade!
Imperiet slår tillbaka.
Kapten Henry Jennings är på flykt från den engelska kronan.
Han hotade freden med Spanien genom att plundra deras skepp.
Vi som hade så trevligt.
Han är tvungen att ta sin tillflykt till Hornigolds piratläger.
Se så, Edward. Vi måste vara barmhärtiga.
Hej, Henry. Välkommen till Nassau.
Du har visst med dig din knähund.
Jag kan inte ju inte slicka mina egna kulor.
Jennings och Hornigold hade varit kapare under kriget,
och anställda av Archibald Hamilton för att försvara Jamaica.
Men de hade helt olika social bakgrund.
Henry Jennings är plantageägare från Jamaica
och han ser ner på Hornigold, den okultiverade sjömannen.
Det måste ha varit känsligt när Jennings blev fast resident i Nassau,
eftersom Hornigold grundade piratnästet.
De representerade två konkurrerande grupperingar.
Håll ögonen på honom. Det här är ett stilfullt ställe.
Vi vill inte att han skiter på golvet.
Jag hör att du är efterlyst, kapten.
Det måste vara frustrerande...
...att tvingas gömma sig här ute med oss.
Paulsgrave Williams och "Black Sam" Bellamy
var en gång del av Jennings besättning…
Nej.
Snälla!
Men Bellamy tål inte Jennings brutala piratfasoner...
Nej!
Jag ska berätta, sluta!
...och överger skeppet för Hornigolds flygande gäng.
Det ger dig mer tid att rasta hunden. Ge honom ett ben.
Du ska få se på ben!
Du gör ingenting.
Thatch.
Se till att din vän slutar.
Caesar är en fri man. Han gör som han vill.
Och vill han skära halsen av dig....
...moppar jag upp efteråt.
Jennings och Hornigold förstod att både de och deras följen
behövde piratrepubliken för att lyckas, och då krävdes ett outtalat samarbete.
Det skapar en ostadig allians.
Lojalitet är dyrköpt.
Och den går lätt förlorad.
Hornigolds lojalitet till den engelska kronan delas inte av hans män.
Det är lustigt det där med...lojalitet.
Det kan köpas för pengar.
Jag har hört att dina män inte vill gå miste om den där engelska lasten.
Vissa kanske gör unge Bellamy sällskap...
Han har tydligen inga betänkligheter.
I över hundra år,
hade engelska pirater attackerat de som traditionellt sätt varit Englands fiender:
antingen spanska eller portugisiska skepp.
Men på 1710-talet började engelska pirater att attackera engelska fartyg.
Eftersom Hornigold hade en dominerande position i piratsamhället,
är han ganska talande för den här tidens piratkultur.
Han har försökt undvika att rikta in sig på brittisk sjöfart…
...med tanke på hans kaparbakgrund.
Jag rör inte brittiska skepp.
Jag är engelsman.
Vad fan det nu betyder här ute.
Bellamy känner inte samma hinder.
De vill kunna överväga vilka handelsfartyg som helst om tillfälle ges.
Den nya kungen i Storbritannien är tysk - George I.
Han talar inte ens engelska.
Åt helvete med England och det korvätande aparslet de har satt på tronen.
De bryr sig inte om oss här ute.
De har de aldrig gjort. De vill bara se pengarna rulla in.
Det min goda vän Paulsgrave försöker säga är,
att vi kommer att ge oss på allt vi kan. Även om de seglar under Union Jack.
Vi måste passa oss för den där.
Den dödligaste av arter?
Men också den roligaste.
Anne Bonny, som ska komma att bli den mest kända kvinnliga piraten...
...har sitt eget hämndbegär mot engelsmännen.
Som irländsk katolik,
känner hon ingen lojalitet mot de protestantiska förtryckarna i hemlandet.
Män tar vad de vill ha…
...när de vill.
De stjäl.
De ljuger.
De mördar och lurar varandra.
Och är du svag...
...smyger nån fram på natten...
...knullar dig...
...och skär halsen av dig.
Vad vill du?
Jag vill bara tjäna ihop en förmögenhet och återvända till England som en rik man.
England? Vill du tillbaka till kylan och regnet?
Till kungarna, lagarna och skatterna?
Ingen i den där gudsförgätna hålan bryr sig ett skit om dig.
Om jag fick bestämma, skulle jag leva resten av livet som pirat
och mörda alla som försökte stoppa mig.
Du vet…
Jag älskar Nassau.
Men en dag...
...kommer de att jaga ifatt oss.
Det dröjer inte länge innan Hornigolds lojalitet mot England sätts på prov.
Det är ett handelsfartyg.
När man väl står inför möjligheten att sänka ett engelskt skepp,
vägrar Hornigold, han vill inte.
Åt helvete med honom.
Bellamy? Inga problem alls.
Hissa svart flagg!
Det här är en chans till ännu större rikedomar.
Hornigold är för restriktiv.
Bellamys framgång försvagar Hornigold i besättningens ögon.
Det som räknas som myteri under konventionella villkor,
som inom handelsflottan eller marinen,
gäller inte för pirater.
Det är relativt känt att det rådde en slags demokrati ombord på piratskeppen.
Men man har nog missat hur djupgående den var.
Alla ombord har rösträtt.
Om gruppen beslutar att kaptenen inte agerar med nog
mod eller strategi, kan de avsätta honom och utse en ny kapten.
Hornigolds pålitliga löjtnant, Edward Thatch,
anordnar en demokratisk omröstning.
Är alla överens?
Är ni nöjda med ert beslut?
Då blir det så.
Det faktum att Bellamy inspirerar
och säger att han kommer att jaga alla sorters villebråd,
var nog lockande för många av piraterna.
Gå du, Henry.
Följ med Bellamy. Han är en bra man.
Han tar hand om dig.
Männen har röstat.
Vad är deras beslut?
De vill ha Bellamy som kapten. Williams blir hans kvartersmästare.
Fastän han är älskad och respekterad, förlorar Hornigold omröstningen
med ungefär två tredjedelar mot en
och med respekt ombeds han att avgå. Han är inte längre flottans kommendör.
Du då?
Vi stannar med dig, min vän.
Vi tänker ofta på pirater som laglösa män som inte lyder några lagar
och som är lojala bara mot sig själva.
Det är förvånande att finna bevis på lojalitet,
som i mötet mellan Thatch och Hornigold.
Jag ska inte glömma det.
Jag ska skaffa ett skepp…
...och göra dig till kapten.
Vi ska bli en ordentlig styrka.
Gör inga jävla misstag.
Hornigold finner tröst hos Anne Bonny.
Hon har blivit pirat för att fly från sitt förflutna.
Din make, James...
-Bryr han sig... -James är ett fegt barn.
Jag borde aldrig ha gift mig med honom.
-Du är visst inte så förtjust i män. -De fyller sin funktion.
Men för det mesta är de svaga.
Min far var svag.
Jag är ett oäkta barn. Min mor var tjänsteflicka.
Han kastade inte ut oss.
Nej.
Han uppfostrade mig som pojke,
mitt framför näsan på sin fru.
Han tog mig in i hemmet som en av hans assistenter.
Det tog inte lång tid innan hans fru upptäckte sanningen.
Han lämnade henne
och tog mig och mamma till Amerika för att starta ett nytt liv.
Han börjar göra affärer och tjänar mer än som advokat.
Han är chef över en blomstrande egendom
och från 12 års ålder är Anne förvaltare av egendomen.
Hennes mor dog strax efter att de hade flyttat till de amerikanska kolonierna.
Och jag blev kvinna.
Samvetet hindrade honom inte från att hitta vägen till min säng.
Sen träffade jag James.
Han framstod som en väg bort.
Men han var bara en fälla...
...precis som alla män.
Legenden kring Sam Bellamy växer.
Han är nu känd som Black Sam på grund av sitt korpsvarta hår.
Han var en god marin strateg - djärv, innovativ och han verkade orädd.
Din godslista, snabbt!
När man följer hans karriär, och ser i vilken takt han attackerar,
får man känsla av att han har bråttom nånstans.
Anledningen är hans livs kärlek.
Mary Hallett, kvinnan han lovat att äkta och numera mor till hans barn.
Vid det här laget övergav föräldrarna henne på grund av skammen.
Ett barn utanför äktenskapet... Avskyvärt. Så hon gömmer barnet.
Men finns det liv, finns det hopp.
Black Sam håller sitt löfte om att återvända som en rik man.
"Den ökända piraten Samuel Bellamy,
kapade och plundrade skeppet Morningstar utanför Cape Cod.
Mängder av guld erövrades, tillsammans med passagerarnas värdesaker."
Hans namn har spridit sig som en löpeld.
Han är en av världens mest ökända pirater,
bara månader efter att han lämnat henne.
"Men ingen skadades och fartyget kunde fortsätta sin resa."
De hänger dig för det här.
Jag kommer tillbaka.
Han kommer att komma tillbaka.
Och vi ska vara tillsammans.
Förmögna.
Förstår du?
Men för Bellamy handlar sjöröveri om mer än bara guld.
Han drevs tydligt av sjöröveriets socialt upprorliga sida.
Se mig som en slags Robin Hood.
Bellamy är känd för att vara rättvis
när han tar itu med skeppen han förvärvat.
Då så.
Jag behöver män med färdigheter.
Han är stolt över att han
ger de erövrade besättningarna chansen att ansluta sig till honom.
Han ger dem möjlighet att kasta förtryckets bojor.
Till skillnad från handelsflottan och svinen till köpmän som driver er i döden
och slår er gula och blå när helst de vill, betalar vi er som kungar.
Och gillar ni inte mina beslut,
kan ni rösta fram en ny kapten.
Det stämmer.
Var man har en röst, och lika stor andel av skatterna vi tar.
Varför slita hund och dessutom bli piskad som en,
bara för att göra en rik skitstövel rikare,
och få en handfull kopparmynt i betalning.
Alla ni som vill ha ett bättre liv...
...det här är er chans.
Medan Bellamy delar upp bytet från den brittiska handelsflottan,
flockas folk för att ansluta sig till honom.
Och de börjar unga.
En passagerare var en pojke vid namn John King.
Hans familj var förhållandevis rik och han reste med sin mor.
Du är "Black Sam" Bellamy, havets Robin Hood.
Du stjäl från de rika och ger till de fattiga.
Han tyckte att pirater var så spännande, lockande och romantiska
att han vädjade till sin mor att få ansluta sig till piratbesättningen.
Tro inte på allt du läser, min pojke.
Vi kanske plundrar.
Vi kanske mördar.
Kanske...
...hänger vi upp småpojkar och kastar dem till hajarna.
Jag bryr mig inte. Jag vill bli pirat.
Då så. Välkommen ombord, John King.
John King blev troligtvis besviken när hans drömmar inte motsvarade verkligheten.
Under största delen av tiden
var piratlivet inte alls så spännande som i hans fantasi.
Bellamy blir snabbt en rik man.
Och han blir det på bekostnad av Englands handel med sina amerikanska kolonier.
Guvernören i Virginia, Alexander Spotswood,
får rapporter om hur piratnästet växer och kläcker allt fler pirater...
...och att piraterna är en destabiliserande fara för handeln.
Spotswood är guvernör i en kronkoloni
som producerar en otroligt värdefull vara:
tobak.
Han är ansvarig för att skydda tobaksflottorna.
Hela ekonomin i Chesapeake Bay var beroende av tobaksproduktionen
och försäljningen av varan hemma i England.
Men värre ska det bli.
Piraterna riktar snart in sig mot handeln som får det brittiska imperiet att agera:
slavhandeln.
Faran är överhängande.
Spotswood och andra guvernörer skickar alltmer kritiska rapporter
till sina övermän i London...
...och börjar alltmer högljutt insistera på att något måste göras.
ER TILLGIVNE, A. SPOTSWOOD
Bellamy är inte den enda i flygande gänget som blir omtalad.
Det sägs att om Anne Bonny får upp ögonen för dig, då är framtiden ljus.
Anne var alltid ute efter att skapa sig rikedom.
Hon var alltid ute efter äventyr och nästa möjlighet.
Mannen som får hennes uppmärksamhet är Edward Thatch...
...den latintalande piratlärlingen.
I en tid då läskunnighet var undantag, inte regel,
var Edward Thatch både läs- och skrivkunnig.
Var har du lärt dig det?
Från en bok.
Läser du?
Det är otroligt vad man kan hitta i en bok med latinsk poesi.
Han skrev dagbok, vilket var ovanligt för pirater.
Han är utbildad, läskunnig, eftertänksam
och förstår behovet av att behålla sina tankar.
Vem är du?
En frustrerad poet.
En farlig pirat.
En föräldralös son till plantageägare.
Jag är ingenting.
Jag är ingen.
Thatch har hittills inte låtit prata om sig.
Han har inte blivit befodrad.
Bellamy har blivit befordrad. Bellamy är mycket yngre.
Thatch har spelat sin hand försiktigt, alltid lojal mot sin mentor, Hornigold.
Nu hjälper han till att återuppbygga den avsatte Hornigolds piratflotta.
Kom igen, Benjamin. Ta honom till mig.
Han är eftertänksam, observant och strategisk.
Han kunde hantera ett skepp. Han kunde hantera män.
Han visste vad han gjorde.
Snabbare! Kom igen!
På kort tid gör han sig oumbärlig för Hornigold.
Ladda kanonerna!
Avfyra vapnen!
Även om inte varje jakt leder till framgång,
dröjer det inte länge förrän Hornigold infriar sitt löfte till Thatch.
Det är dags att presentera er nya kapten.
De är i dina händer.
Dags för tal.
Mina herrar!
Hamnslödder!
Horungar!
Där ute finns ett hav av stora fiskar som bara väntar på att sväljas!
Vi ska bli så rika att vi skiter guld.
Thatch tar nu ensamt befäl.
Det är början på en ny piratlegend
och dåliga nyheter för de engelska slavhandlarna.
Nå, vad har du för plan?
Vi tar vad vi kan.
Ingen blodsutgjutelse, inga dödsfall. Och vi behöver en större båt.
Han är en respekterad ledare och kapten.
Helt orädd som pirat,
men det finns inga uppgifter om att varken han eller Bellamy nånsin dödar nån.
De brukar tveklöst brutalt våld.
Men de uppvisar en medmänsklighet
som ligger utanför den typiska piratarketypen.
Jag visste inte att du var musikalisk, Caesar.
Allt du inte vet om mig kan fylla en bok.
Black Caesar är en karaktär omgärdad av fantastiska historier.
En av de bästa är nog att han var en afrikansk prins
innan han fångades och såldes som slav.
I verkligheten vet vi dock nästan inget om honom
förrän han dyker upp på Thatchs skepp.
Slaveri är den ruttna verksamhet som driver brittisk handel framåt.
Slavhandeln handlade om att ta slavar från Afrika,
frakta dem till Karibien och till de amerikanska kolonierna
och väl framme fyllde man på med varor från regionerna
och förde dem till England i triangelhandel.
Föreställ er människor som slits från sina familjer och hem…
...som brutalt släpas halvvägs över världen, som mänsklig valuta.
Priset för västvärldens växande beroende.
Ett ord kan förklara varför
slavar var så viktiga för kolonierna på 1700-talet. Ordet är socker.
Vilket går från att vara en lyxvara till en absolut nödvändighet
för europeiska magar och gommar.
Alla europeiska nationer har utländska kolonier som producerar socker.
Det produceras i Brasilien och på Jamaica.
Det produceras på Sainte-Domingue, som senare blir Haiti.
Men slavarna är mer än en valuta.
Så snart de har bytts ut mot socker, sätts de i arbete för att odla mer.
Det var påfrestande arbete som ledde till ett stort antal dödsoffer.
Slavarna tilläts inte
att göra nåt annat än att jobba från morgon till kväll.
Piraterna möter nu nåt
som de troligtvis aldrig sett förut.
Människor i omänskliga förhållanden…
...som varit ute till havs i månader.
De var fastkedjade under däck, hundratals hopträngda slavar.
De kunde inte ens sitta upprätt.
De var täckta av avföring, urin, spyor.
Det ledde till galopperande sjukdom, framför allt dysenteri,
på grund av det förorenade vattnet.
En av fem slavar avled under resan från Afrika.
Slavhandeln är värd miljarder pund om året
för köpmännen i London.
Oturligt nog för dem,
var skeppen tvungna att passera genom piratvattnen i Karibien.
Det fanns ingen alternativ väg. Man kunde inte kringgå piraterna.
Så varje avseglat skepp, riskerade att attackeras av pirater.
Plötsligt avbryts handelsflödet.
Det var för farligt för fartygen att ge sig ut på de stora handelsvägarna,
framför allt de som låg i direkt anslutning till Bahamas och piratfästet.
När piraterna börjar rikta in sig mot slavskeppen,
drabbas köpmännens vinster hårt.
Ju djärvare piraterna blir,
desto större beväpnade skepp behöver de engelska köpmännen
för att skydda sin lukrativa slavhandel.
Slavskeppen krävde vissa egenskaper.
De behövde vara stora, för att frakta maximalt antal slavar.
De behövde vara snabba, för ju längre tid de tillbringade på Atlanten,
desto fler slavar riskerade att dö på vägen.
Framför allt behövde de vara välbeväpnade,
så att de kunde försvara sig mot pirater och andra angrepp.
I det brittiska imperiets hjärta beundrar den ledande slavhandlaren Humphry Morice
sitt senaste vapen.
Visst är hon vacker?
Whydah blir ett av de snabbaste skeppen på haven.
Humphry Morice var parlamentsledamot.
Han var också en av Bank of Englands tidiga chefer,
så han var en mycket framstående person i det brittiska samhället.
Han var också köpman
och han lät bygga Whydah, slavskeppet.
Whydah var ett specialbyggt slavskepp.
Det var snabbt och kunde bära upp till 28 kanoner.
Åtta knop med vind i seglen.
Hon ska frakta upp till 500 slavar fördelat på tre däck.
Hon är verkligen imponerande. En ansenlig investering, antar jag?
Skeppet kostade 20 000.
Men slavarna bör ge tio gånger så mycket på auktion.
En fin förtjänst.
Men förtjänsten blir ju bara din om kapten Prince återvänder med ditt skepp.
På min heder, sir.
Här är den senaste rapporten från Jamaica.
Piraterna blir allt djärvare.
De verkar som att slavskeppen är deras främsta mål numera.
Whydah var ett av de mest avancerade och farliga vapensystemen
och precis den sortens skepp som piraterna drömde om att erövra.
Det finns inte en chans att nåt piratgäng kan erövra Whydah.
Tillbaka i Karibien,
har Bellamy och Williams beslagtagit det största bytet hittills,
ett skepp vid namn Sultana, vars kapten är dödssjuk.
Du ser inte frisk ut.
Vi tar dig härifrån, och din besättning förblir oskadd.
Lämna mitt skepp, era rännstensråttor.
Var har du din tacksamhet?
Skrattar bäst som skrattar sist. Kungliga flottan är efter er.
Det är bara en tidsfråga.
Vi kanske borde ligga lågt ett tag.
Eller kanske…
Med det här monstret...
...kommer ingen att våga jävlas med oss.
Med erövringen av Sultana, når Bellamy en helt ny nivå.
Det förbättrade hans plundrarkapacitet.
Det förbättrade hans vapenstyrka och gav honom ökad prestige.
Men den brittiska flottan är på jakt efter Bellamy nära Saint Croix.
Hms Scarborough hade fått information om att Sam Bellamy kunde vara i området.
De skickades iväg för att patrullera och leta reda på Bellamy.
Förvissade om att de har pirater i sikte, attackerar flottan.
Britterna seglar iväg,
övertygade om att de åsamkat varaktiga skador och tvingat piraterna upp på land.
Men senare samma kväll,
anländer Bellamy till Saint Croix…
...och dess blodiga efterdyningar.
Är du Martel?
Vad fan hände?
De engelska hororna sänkte vår flotta.
Flottan gick hårt åt Martels gäng.
De skojar inte längre.
-Tror du att de letade efter oss? -Jag undrar det.
Innan de attackerades, hade Martels gäng erövrat ett skepp fullt av slavar.
De är 40 nu. Men Martel säger att det fanns ytterligare 60 fastkedjade i skrovet
innan Scarborough sänkte skeppet.
Vad ska vi göra med dem?
Vi kan använda dem.
För vissa afrikanska slavar öppnades en värld av möjligheter,
med potentiell frihet och rörlighet, och till och med äventyr i piratvärlden.
Att ansluta till piraterna var kanske inte toppen,
men det var mycket bättre än att vara slav.
Det måste ha känts som ett steg i rätt riktning.
Tanken på att man kunde ha fria afrikanska män, som inte bara kunde
segla skeppen, utan även dominera brittiska handelsfartyg...
Det var skräckinjagande.
Det skulle ha förstört hela ekonomin.
"Black Sam" Bellamy fortsätter att bekymra det brittiska imperiet.
Borta i Cape Cod,
kämpar hans kärlek, Mary Hallett, med att uppfostra deras barn i ensamhet.
Hej, älskling.
Min älskling?
Så ja, mitt hjärta.
Älskling?
Barnet klarade sig inte.
Det enda som var värre än att få barn utanför äktenskapet vid den här tiden,
var att förlora ett.
Nej!
Hon blev misstänkt för att ha dödat barnet.
Jag dödade henne inte.
Dödade henne inte.
Jag dödade henne inte.
Mary Hallett, du är anhållen.
Jag dödade henne inte.
-Följ med mig. -Jag dödade henne inte.
Black Sam är omedveten om Marys belägenhet.
Och utmaningar lockar i Karibien,
i form av ett jättelikt slavhandelskepp.
Whydah ankom Port Royal
och lyckades sälja sin slavlast.
När de lämnade Port Royal och påbörjade den sista etappen tillbaka till London,
var skeppet fullastat med dyrbarheter.
Mellan Hispaniola och Kuba...
...upptäcker Whydahs utkik skepp i horisonten.
Kapten Prince tror först att det måste vara den kungliga flottan.
Fan.
Men han inser snart att han är jagad av pirater.
Den svarta flaggan i masten skvallrade om vad de hade att vänta.
När Bellamy och Williams närmar sig Whydah…
...förstår de att det kommer att bli en tuff strid.
Det är ett odjur med blottade tänder.
Tjugo eller fler kanoner.
Tänk vad vi skulle kunna göra med ett sånt skepp.
Whydah skyndar mot öppet hav.
Men Bellamy vägrar att ge upp.
Jakten varar i tre dagar och över 480 kilometer
innan Bellamy och besättningen tar sig inom räckhåll med kanonerna.
Vi är tre mot en.
Men det där stora fanskapet kan sänka oss innan vi tar henne.
Kanske det.
Men…
Vi har ett vapen...
...som får dem att skita på sig.
Ordnat.
När Bellamys skepp seglar upp intill Whydah,
möter slavskeppets besättning sin värsta mardröm.
Dra åt helvete.
Bellamy väljer psykologisk terror.
Tjugo frisläppta och beväpnade afrikaner.
För en man som precis har fraktat slavar över Atlanten…
...borde det här vara skrämmande syn.
Föreställ er vilken hämnd de här männen vill utkräva
på slavfartygets kapten.
Slavar i bojor betyder inget för kapten Prince.
Men slavar med svärd…
Släpp vapnen och sänk seglen!
Det är en uppvisning i psykologisk krigföring.
När pirater erövrade handelsfartyg hittade de ofta socker, tobak,
saker med ett visst värde, men som inte var så spännande
och som blev värdefulla först när man handlade med dem.
När de erövrade Whydah, upptäckte de att skrovet var fullt
av guld.
Det här var lasternas last. Alla piraters drömbyte.
Dra åt helvete.
Jävlar.
Det här är tillräckligt för att gå i pension.
Nästan tillräckligt.
Med en sån här stor vapenstyrka kan vi erövra vad som helst.
Med erövringen av Whydah, gjorde Bellamy sig ett namn.
Han har ett enormt flaggskepp.
Det var det här Bellamy och alla andra pirater strävade mot.
När nyheten når London, brakar helvetet loss.
Förbannade pirater! Pirater…
Den blivande chefen på Bank of England, Humphry Morice...
Mina herrar.
...har fått nog.
Mina herrar, vi har alla lidit.
Vi har alla förlorat till de barbariska piraterna...
...dessa förrädare.
som vågar plundra våra skepp…
...ta våra varor…
...och kidnappa goda kristna män.
Mitt skepp, Whydah, erövrades.
Och nu säger försäkringsbolaget
att premien för nästa slavexpedition kommer att höjas.
Även de som inte förlorat sina skepp till piraterna
kände av pirateffekten.
Pirathotet gjorde att köpmän var rädda för att segla.
Och det innebar att handeln inte bara hotades - den fick stoppas.
Piraterna blir ett existentiellt hot mot imperiet,
inte bara en olägenhet.
Det finns en väldigt stor fara
för att slavverksamheten kan bli olönsam…
...och faktiskt…
...måste upphöra.
Om inte något görs.
Därför har jag bjudit hit en man ni alla känner.
En kapare.
En man som har gjort det till sin uppgift att jaga pirater.
En patriot.
Och så…
...äntrar piraternas ärkefiende scenen.
Mina herrar…
Kapten Woodes Rogers.
En man som vill utkräva en enda sak...
...hämnd.
Undertexter: Jenny Johansson