EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Når den spanske skatteflåten sprer sine rikdommer utenfor Florida-kysten,
blir piratene i Karibia rike.
Vi skal bli så rike at vi driter gull.
Den lille basen i Nassau ekspanderer raskt.
Styrt av Benjamin Hornigolds Flying Gang:
"Black Sam" Bellamy,
Paulsgrave Williams
og hans nyeste rekrutt, Edward Thatch, som snart skal bli kjent som Blackbeard.
I denne brutale verdenen er lojalitet billigkjøpt.
Det er en rar greie… lojalitet. Den kan skifte på et blunk.
Kaptein Henry Jennings, en snobbete pirat, er Hornigolds erkerival.
Det er ikke bare lojaliteten som settes på prøve.
De har blitt rike ved å angripe spanske skip,
men når krigen mot Spania tar slutt i 1714,
blir de britiske piratene sin egen konge.
Til helvete med den pølsespisende kong Georg.
Englands handelsskip handler med en vare som er så dyrebar
at de kaller den "svart gull".
Det er slavehandelen.
Dere er ikke lenger slaver!
Dere er underlagt piratlovgivningen!
For mange slaver betyr dette frihet,
men man ødelegger for de mektige slavehandlerne…
…på eget ansvar.
De skal dø!
Imperiet slår tilbake.
Kaptein Henry Jennings er på flukt fra Den engelske kronen.
Han truet freden med Spania ved å rane skipene deres.
Og vi som hadde det så gøy.
Han er tvunget til å søke tilflukt i Hornigolds piratby.
Nei, Edward, vi må være barmhjertige.
Hallo, Henry. Velkommen til Nassau.
Du har med deg lakeien din.
Jeg kan ikke slikke ballene mine selv.
Jennings og Hornigold var kapere under krigen.
De var ansatt av Archibald Hamilton for å forsvare Jamaica.
De hadde ulik sosial bakgrunn.
Henry Jennings er en plantasjeeier med base på Jamaica,
og han ser ned på Hornigold, en primitiv sjømann.
Det må ha vært ubehagelig mens Jennings bodde i Nassau,
siden Hornigold hadde grunnlagt piratbyen.
De representerte to konkurrerende maktbaser og fraksjoner.
Ha kustus på ham, ok? Dette er et fint etablissement.
Jeg sitter gjerne på gulvet.
Jeg hører at du er etterlyst.
Det må være frustrerende.
Tvunget til å gjemme deg her med sånne som oss.
Paulsgrave Williams og "Black Sam" Bellamy var en gang blant Jennings' mannskap…
Nei.
Ikke gjør det!
…men Bellamy likte ikke Jennings brutale metoder…
Nei! Jeg skal si det, stopp!
…og ble en del av Hornigolds Flying Gang.
Det gir deg tid til å gå tur med huden din og gi ham et bein.
Jeg skal gi deg et bein!
Du skal ikke gjøre noe som helst.
Thatch.
Få vennen din til å roe seg ned!
Caesar er en fri og gjør som han vil.
Hvis kan vil kutte strupen din,
skal jeg vaske opp etter ham.
Jennings og Hornigold innså at både dem selv og fraksjonen
ville at piratrepublikken skulle lykkes, så et stilltiende samarbeid krevdes.
Det gir en flyktig allianse.
Lojalitet er dyrekjøpt. Du kan også miste den på et blunk.
Hornigolds lojalitet mot Samveldet deles ikke av alle hans menn.
Lojalitet er en snedig greie.
Den kan skifte på et blunk.
Mennene dine liker ikke å gå glipp av de engelske skattene.
Noen vil kanskje slå seg sammen med unge Bellamy,
som ikke har de skruplene.
I over hundre år
angrep engelske pirater de som tradisjonelt sett var Englands fiender,
enten spanske eller portugisiske skip.
På starten av 1700-tallet
begynte engelske pirater å angripe engelske skip.
Siden Hornigold har hatt en dominerende lederposisjon,
er han ganske typisk for piratkulturen på den tiden.
Han har prøvd å unngå å angripe britiske skip,
med tanke på hans bakgrunn som kaper.
Jeg angriper ikke britiske skip.
Jeg er engelsk, selv om det ikke betyr stort.
Bellamy har ikke de samme skruplene.
De ser på alle handelsskip som lovlig vilt når muligheten byr seg.
Den nye britiske kongen, Georg I, er tysk.
Han snakker ikke engelsk engang.
Til helvete med England og den pølsespisende idioten på tronen.
De bryr seg ikke om oss.
De har de aldri gjort! De bryr seg bare om pengene.
Det min gode venn Paulsgrave prøver å si, med respekt å melde,
er at vi tar det vi kan ta. Har det en Union Jack, så samme det.
Vi må være forsiktige med ham.
-Den dødeligste arten? -Men den morsomste.
Anne Bonny, som snart blir den mest berømte kvinnelige piraten,
har sin egen høne å plukke med britene.
Som irsk katolikk har hun ingen lojalitet mot protestantene i hjemlandet.
Menn tar det de vil ha, når de vil ha det.
De stjeler. De lyver.
De dreper og lurer hverandre.
Er du svak, vil noen snike seg inn om natten,
knulle deg og skjære over strupen din.
Hva vil du?
Jeg vil tjene en formue og dra til England som en rik mann.
England? Vil du tilbake til kulden og regnet?
Til kongene, lovene og skattene?
Ingen i det gudsforlatte hullet bryr seg om deg.
Var det meg, ville jeg vært pirat til mine dagers ende
og drept alle som prøvde å stoppe meg.
Vet du, jeg elsker Nassau.
Men en dag kommer de hit.
Snart vil Hornigolds lojalitet til England settes på prøve.
Det er et handelsskip.
Når de får muligheten til å angripe et britisk skip,
nekter Hornigold, han vil ikke.
Til helvete med ham.
Bellamy nøler ikke.
Heis det svarte flagget!
Dette gir muligheter for mer penger.
Hornigold er for begrensende.
Bellamys suksess undergraver Hornigold i mannskapets øyne.
Det som kan se ut som mytteri i tradisjonelle omstendigheter,
som innen handel eller sjøforsvar,
er ikke det blant pirater.
Det er relativt velkjent at piratskip har et slags demokrati.
Det er misforstått hvor inngående det var.
Alle, uavhengig av hvem de er, har en stemme.
Hvis organisasjonen mener for at kapteinen ikke har nok
mot eller strategi, kan de avsette ham og velge en ny.
Hornigolds pålitelige løytnant, Edward Thatch,
organiserer et demokratisk valg.
Da er vi enige? Er dere fornøyde med avgjørelsen?
Da blir det sånn.
Det at Bellamy inspirerer dem
og sier at han vil gå etter alle typer mål,
ville vært forlokkende for mange av piratene.
Du bør dra, Henry.
Bli med Bellamy. Han er en god mann. Han vil behandle deg bra.
Mennene har stemt.
Hva er avgjørelsen?
De vil ha Bellamy som kaptein, og Williams som kvartermester.
Hornigold er elsket og respektert, men han får bare en tredel av stemmene,
og blir bedt om å tre tilbake. Han er ikke lenger flåtens kommandør.
Hva med deg?
Vi holder oss til deg.
Vi tenker ofte på prater som lovløse menn som ikke følger reglene
og som kun er lojale mot seg selv.
Det er overraskende å se denne lojaliteten
som vi ser med Hornigold.
Jeg glemmer ikke dette.
Jeg skal skaffe et skip og gjøre deg til kaptein.
Vi blir store. Merk mine ord.
Hornigold finner trøst hos Anne Bonny.
Hun har blitt pirat for å glemme fortiden.
Ektemannen din, James.
-Er det greit at du… -James er et usselt barn.
Jeg burde ikke giftet meg med ham.
-Du liker ikke menn. -De har sine bruksområder.
Som regel er de svake. Faren min var svak.
Han fikk meg utenfor ekteskapet med en tjenerjente.
Vi ble ikke bortvist.
Nei. Han oppdro meg som en liten gutt, rett under nesen til kona.
Tok meg inn i huset som en av assistentene sine.
Det tok ikke lang tid før kona oppdaget sannheten.
Han forlot henne, og tok med meg og mamma til Amerika for å starte et nytt liv.
Han blir forretningsmann og tjener mer enn han gjorde som advokat.
Han er sjef for en velstående residens,
og Anne blir den kvinnelige bestyreren som 12-åring.
Moren hennes døde ikke lenge etter de flyttet til de amerikanske koloniene.
Jeg ble kvinne.
Samvittigheten hindret ham ikke i å finne veien til senga mi.
Så møtte jeg James. Han virket som en utvei,
men så var han bare en felle…
…som alle menn.
Legenden om Sam Bellamy sprer seg.
Nå er han kjent som Black Sam, på grunn av det ravnsvarte håret.
Han var en god taktiker: modig, innovativ og virker relativt fryktløs.
Manifestet, og det raskt.
Hvis man følger karrieren hans og skipene han angriper,
ser man at han har travelt med å dra et sted eller oppnå noe.
Dette er hans livs kjærlighet,
Mary Hallet, som han lovte å gifte seg med og nå er mor til barnet hans.
Foreldrene hennes vendte henne ryggen på grunn av skammen.
Et barn født utenfor ekteskapet… grusomt. Hun holdt babyen skjult.
Der det er liv, er det håp.
Black Sam holder løftet sitt om å komme hjem som en rik mann.
"Den beryktede piraten Samuel Bellamy
angrep og ranet skipet Morningstar utenfor Cape Cod.
Mye gull ble tatt, sammen med verdifulle gjenstander fra passasjerene."
Navnet har spredd seg som ild i tørt gress.
Han er allerede en av verdens mest beryktede pirater,
bare noen måneder etter han dro.
"Ingen ble skadd, og skipet kunne fortsette på reisen."
De henger deg for dette.
Jeg kommer tilbake.
Han kommer hjem til oss.
Så kan vi være sammen. Rike. Ser du?
For Bellamy handler sjørøveri om mer enn gull.
Han ble drevet av sjørøveriets sosiale opprør.
Se på meg som en Robin Hood.
Bellamy er kjent for å være rettferdig
i håndteringen av skipene han angriper.
Riktig. Jeg trenger dyktige menn.
Han setter sin ære i
å gi mannskapet muligheten til å slutte seg til ham.
En vei ut av undertrykkelsen.
For handelsflåten og forretningsmenn må dere jobbe dere i hjel,
og dere blir pisket når det passer dem, mens vi betaler dere som konger.
Liker dere ikke avgjørelsene mine, kan dere stemme frem en ny kaptein.
Det stemmer.
Alle har en stemme og får en lik andel av skattene vi tar.
Hvorfor jobbe og bli pisket som en hund
for å gi penger i lomma på en riking som betaler dere med en håndfull mynter?
Hvis dere vil ha et bedre liv…
…er dette sjansen deres.
Bellamy deler byttet han tar fra britiske handelsmenn,
og rekrutter flokker til. De er unge.
En av passasjerene var en gutt som het John King.
Familien var relativt velstående, og han reiste med mora si.
Du er "Black Sam" Bellamy, havets Robin Hood.
Du stjeler fra de rike og gir til de fattige.
Han syntes piratene var så spennende og forlokkende
at han ba mora om å få lov til å bli en del av mannskapet.
Ikke tro på alt du leser.
Kanskje vi raner og dreper.
Kanskje vi binder små gutter og kaster dem til haiene.
Jeg bryr meg ikke. Jeg vil bli pirat.
Velkommen om bord, John King.
John King ble nok skuffet over virkeligheten.
Som regel var ikke piratlivet like spennende som han trodde.
Bellamy blir en rik mann.
Det skjer på bekostning av Englands handel med koloniene.
Guvernøren i Virginia, Alexander Spotswood,
får rapporter om at piratbyen vokser og skaper flere pirater,
og at piratene utgjør en destabiliserende fare for handelen.
Spotswood er guvernør i en kongelig koloni
som produserer en verdifull råvare: Tobakk.
Han er ansvarlig for å beskytte tobakksflåtene.
Hele økonomien i Chesapeake Bay var avhengig av produksjonen av tobakk
og salg av tobakk i England.
Det skal bli verre.
Snart vil piratene rette seg mot den viktigste handelen for imperiet:
Slaveriet.
Faren er stor.
Spotswood og alle andre guvernører sender hasteforsendelser
til mesterne sine i London,
og insisterer på at noe må gjøres.
MED VENNLIG HILSEN A. SPOTSWOOD
Bellamy er ikke det eneste medlemmet av Flying Gang som gjør inntrykk.
De sier at hvis Anne Bonny liker deg, er du på vei opp.
Anne var ute etter å bli rik.
Hun var ute etter nye eventyr og nye muligheter.
Mannen som gjør opprør er Edward Thatch,
den latintalende, lærde piraten.
På en tid da lese- og skrivekyndighet var sjelden vare,
kunne Edward Thatch lese og skrive.
-Hvor lærte du det? -Ei bok.
Kan du å lese?
Det er utrolig hva man finner på noen sider med latinsk poesi.
Han skrev dagbok. Det var uvanlig for pirater.
Han er utdannet, veltalende, oppmerksom, og forstår at tankene må skrives ned.
Hvem er du?
En frustrert poet.
En farlig pirat.
En foreldreløs sønn av plantasjeeiere.
Jeg er ingenting. Jeg er ingen.
Thatchs karriere har vært relativt stille frem til nå.
Han har ikke blitt forfremmet.
Bellamy ble forfremmet. Han var mye yngre.
Thatch har spilt hånden sin med omhu, og har vært lojal mot mentoren, Hornigold.
Han hjelper til med å bygge opp den avsatte Hornigolds piratflåte.
Kom igjen, Benjamin. Før ham til meg.
Han er omtenksom, observant og ganske strategisk.
Han kunne styre et skip. Han kunne lede mennene.
Han visste hva han gjorde.
Raskere! Kom igjen!
Han gjør seg uunnværlig for Hornigold på kort tid.
Lad kanonene!
Skyt!
Alle jaktene ender ikke med suksess,
men snart oppfyller Hornigold løftet han ga Thatch.
Dere skal få hilse å deres nye kaptein.
De er dine.
-På tide med en tale. -Herrer!
Havneavskum!
Horesønner!
Vi har et hav fullt av feit fisk som venter på å bli spist!
Vi skal bi så rike at vi driter gull.
Det er Thatchs første personlige kommando.
Det er starten på en ny piratlegende
og dårlig nytt for de engelske slavehandlerne.
Hva er planen?
Ta det vi kan.
Ingen blodsutgytelse, ingen dødsfall, og vi finner en større båt.
Han er en respektert leder og kaptein.
Fullstendig fryktløs som pirat,
men som Bellamy, står det ikke oppført noe sted at han har drept noen.
De driver med brutal vold, uten tvil,
men han har andre trekk
som er uvanlige for den typiske pirat, og det er interessant.
Jeg visste ikke at du var musikalsk, Cæsar.
Det du ikke vet om meg kan fylle ei hel bok.
Det er mange flotte historier som omhandler Black Caesar.
En av de beste er at han var en afrikansk prins
før han ble tatt til fange og solgt som slave.
Problemet er at vi vet nesten ingenting om ham
før han dukker opp på skipet til Thatch.
Det er slaveriet som drifter den britiske handelen.
Slavehandelen dreide seg om å ta slaver fra Afrika,
frakte dem til Karibia og de amerikanske koloniene,
for så å fylle opp med varer og gods fra de områdene
og ta dem med tilbake til England.
Se for dere mennesker som ble revet bort fra familien og hjemmet,
tatt med til den andre siden av jorda og brukt som menneskelig valuta.
Prisen på vestens voksende avhengighet.
Ett ord kan forklare hvorfor
slaver var så nødvendige for koloniene på 1700-tallet. Det ordet er sukker.
Det går fra å være en luksusvare til en nødvendighet
for europeisk kosthold og ganer.
Alle europeiske land har en koloni som produserer sukker.
Det produseres i Brasil og Jamaica.
Det produseres i St. Domingue, som senere blir Haiti.
Slaver er mer enn en valuta.
Når de har blitt byttet mot sukker, må de jobbe for å dyrke mer.
Det er hardt arbeid, og det fører til at mange liv går tapt.
Det ga ikke slavene mulighet
til å gjøre annet enn å jobbe fra soloppgang til solnedgang.
Fra piratenes perspektiv er dette noe de aldri har sett før.
Folk i umenneskelige, overfylte forhold
som har vært til sjøs i månedsvis.
De var lenket sammen under dekk, mange hundre flere enn kapasiteten.
De kunne ikke sitte oppreist.
De var dekket av avføring, urin og oppkast.
Dette førte til voldsom sykdom, spesielt dysenteri,
på grunn av forurenset vann.
En av fem slaver døde på reisen gjennom Mellompassasjen.
Slavehandelen er verdt milliarder av pund i året
for bakmennene i London.
Dessverre for dem,
må skipene seile gjennom piratenes farvann i Karibia.
De hadde ingen andre veier. De måtte forbi piratene.
Alle skip var dermed utsatt for piratangrep.
Plutselig kuttes sirkulasjonsstrømmen av.
Det var for farlig for mange fartøy å seile langs handelsrutene,
spesielt de som gikk like forbi Bahamas og piratbyen.
Når piratene begynner å angripe slaveskip,
lider handelsmennenes profitt stort.
Og jo dristigere piratene blir,
desto større bevæpnede skip trenger de britiske handelsmennene
for å beskytte sin lukrative slavehandel.
Slaveskip måtte ha spesielle egenskaper.
De måtte være store for å få plass til mange slaver.
De måtte være raske, for jo lenger tid de brukte over Atlanteren,
desto flere slaver ville dø på reisen.
Fremfor alt måtte de være godt bevæpnet,
så de kunne forsvare seg mot pirater og andre angrep.
I hjertet av Det britiske imperiet beundrer slavehandleren Humphry Morice
sitt nyeste våpen.
Er hun ikke vakker?
Whydah blir et av de raskeste skipene på havet.
Humphry Morice var parlamentsmedlem.
Han var også en av guvernørene av Bank of England,
så han var en fremtredende person i det britiske samfunnet.
Han var også handelsmann,
og han bestilte byggingen av Whydah, et slaveskip.
Whydah var et spesialbygget slaveskip.
Det var raskt, og hadde plass til opptil 28 kanoner.
Åtte knop med vind i seilene.
Hun har tre dekk med plass til 500 slaver.
Hun er imponerende, og sikkert også en stor investering?
Skipet kostet 20 000.
Slavene bør gi ti ganger så mye som det i auksjonene.
Et pent overskudd.
Overskuddet får du kun hvis kaptein Prince returnerer med skipet.
På min ære, sir.
Dette er den siste rapporten fra Jamaica.
Piratene blir dristigere. De ser ut til å foretrekke slaveskip.
Whydah hadde et av de mest avanserte og farlige våpensystemene som fantes,
og nøyaktig den typen fartøy som en pirat ville ha tak i.
En gjeng pirater greier ikke å ta Whydah.
I Karibia har Bellamy og Williams beslaglagt sitt største mål så langt:
Et skip kalt Sultana, hvor kapteinen er dødssyk.
Du ser ikke godt ut.
Vi skal få deg ut herfra, og mannskapet skal ikke lide.
Kom dere av skipet mitt, rennesteinsunger.
Hvor er takknemligheten din?
Snart må dere tørke av dere glisene. Sjøforsvaret er etter dere.
Det er bare et tidsspørsmål.
Kanskje vi burde ligge lavt en stund.
Eller kanskje, med dette monsteret,
så vil ingen kødde med oss.
Etter Bellamy tok over Sultana, kunne han øke innsatsen.
Det økte muligheten for piratvirksomhet.
Han fikk bedre bevæpning og mer prestisje.
Det britiske sjøforsvaret leter etter Bellamy ved St. Croix.
HMS Scarborough hadde fått informasjon om at Sam Bellamy kanskje var i området.
Det ble sendt ut for å lete etter Bellamy.
Sjøforsvaret ser at det er pirater, og de angriper.
Britene seiler unna,
overbevist om at de har gjort varig skade og tvunget piratene til land.
Senere den kvelden kommer Bellamy frem til St. Croix,
og det blodige etterspillet.
Er du Martel?
Hva faen skjedde?
De engelske horene sank flåten vår.
Sjøforsvaret gjorde kål på Martels gjeng.
De mener alvor.
-Tror du de lette etter oss? -Jeg lurte på det.
Før de ble angrepet, hadde Martels gjeng fanget et skip fullt av slaver.
De har 40 nå, men Martel sier de hadde 60 til i kjettinger i skroget
før Sarborough sank skipet hans.
Hva skal vi gjøre med dem?
Vi kan bruke dem.
For noen afrikanske slaver åpnet dette en verden av muligheter,
og potensial for frihet og til og med eventyr i piratenes verden.
Det var kanskje ikke fantastisk å være pirat,
men det var mye bedre enn å være slave.
Det ville vært et oppmuntrende steg opp.
Tanken på at du kunne ha afrikanske menn som ikke bare var i stand til
å seile et skip, men også dominere britiske handelsskip.
Det var skremmende.
Det hadde ødelagt hele økonomien.
"Black Sam" Bellamy er fortsatt en plage for det britiske imperiet.
I Cape Cod sliter Mary Hallett med å oppdra babyen deres alene.
Hei, skatt.
Skatten min?
Ok, skatten min.
Skatten min?
Babyen klarte seg ikke.
Det eneste som var verre enn å få barn utenfor ekteskapet på den tiden,
var å miste et.
Nei!
Hun ble mistenkt for å ha drept barnet.
Jeg drepte henne ikke.
Drepte henne ikke. Jeg drepte henne ikke.
Mary Hallett, du er arrestert.
Jeg drepte henne ikke.
-Bli med. -Jeg drepte henne ikke.
Black Sam kjenner ikke til Marys situasjon.
Mulighetene kaller i Karibia,
i form av et enormt slavehandelsskip.
Whydah ankom Port Royal og lyktes med å frakte slavene.
Da de forlot Port Royal og startet på returen til London,
hadde skipet en verdifull last.
Mellom Hispaniola og Cuba
ser Whydahs utkikk skip i horisonten.
Først tror kaptein Lawrence Prince at det er en utsending fra sjøforsvaret.
Faen.
Snart innser han at han blir jaget av pirater.
Det svarte flagget i mastetoppen fortalte dem hva de hadde i vente.
Når Bellamy og Williams nærmer seg Whydah,
ser de at de står overfor en kamp.
Det er et beist med tenner.
Tjue kanoner eller flere.
Alt vi kan gjøre med det skipet.
Whydah setter opp farten mot åpent hav, men Bellamy nekter å gi opp.
Jakten varer i tre dager og nesten 500 kilometer.
før Bellamy og mannskapet endelig er innen kanonrekkevidde.
Det er tre skip mot ett.
Den store jævelen kan senke oss før vi tar henne.
Kanskje.
Men vi har et våpen som får dem til å skjelve i buksa.
Fikset.
Når Bellamys skip kommer opp langs siden av Whydah,
står slaveskipets mannskap overfor sitt verste mareritt.
Faen heller.
Bellamy velger psykologisk terror.
Rundt 20 stykker er afrikanere, uten kjettinger og bevæpnede.
For en mann som hadde transportert slaver over Atlanterhavet,
må det ha vært et skremmende syn.
Se for deg hevnen de ville påføre kapteinen på et slaveskip.
Slaver i kjettinger betyr ingenting for kaptein Prince,
men slaver med huggerter…
Legg ned våpnene og senk seilene!
Det er en mesterklasse i psykologisk krigføring.
Når piratene tok over handelsskip, fant de ofte sukker, tobakk,
ting som hadde litt verdi, men som ikke er så spennende
og heller ikke så verdifulle om de ikke kan selges.
Da de erobret Whydah, oppdaget de at skroget var fullt av gull.
Dette var moderlasten.
Det var det alle pirater drømte om.
Fy faen. Helvete.
-Det er nok til å pensjonere seg. -Nesten nok.
Med så mye ildkraft, kan vi ta alt.
Erobringen av Whydah gjorde Bellamy kjent.
Han har et enormt flaggskip.
Dette var øyeblikket alle pirater, ikke bare Bellamy, drømte om.
Helvete bryter løs når nyhetene når London.
Helsikes pirater! Pirater…
Den kommende guvernøren av Bank of England, Humphry Morice…
Herrer.
…har fått nok.
Mine herrer, vi har alle lidd.
Vi har alle tapt mot disse hedenske piratene,
disse forræderne, som våger å rane skipene våre,
ta varene våre og kidnappe gode, kristne menn.
Skipet mitt, Whydah, ble tatt.
Nå sier forsikrerne
at premien for min neste slaveekspedisjon vil øke.
Selv de som ikke mistet skip til piratene, følte effekten av piratene.
Pirattrusselen gjorde at handelsmenn var redde for å seile.
Det betydde at handel ikke bare ble begrenset, men avskåret.
Piratene har blitt en eksistensiell trussel mot imperiet,
ikke bare en plage.
Det er overhengende fare for
at slavehandelen kan bli ulønnsom,
og faktisk ta slutt.
Med mindre noe blir gjort.
Jeg har invitert en mann dere alle kjenner.
En kaper.
En mann som ser det på sitt oppdrag å jakte på pirater.
En patriot.
Og så kommer piratenes nemesis frem.
Herrer, kaptein Woodes Rogers.
En mann som er ute etter én ting: Hevn.
Tekst: Mari Hegstad Rowland