‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Iulie 1715.
‎Războiul de 12 ani împotriva Angliei ‎lasă Spania fără resurse.
‎O flotă spaniolă ridică ancora din Cuba ‎plină de suficient aur și argint
‎ca să scoată superputerea din necaz.
‎Dar nu mai ajunge la destinație.
‎Avuția Spaniei zace împrăștiată ‎pe fundul mării în largul Floridei.
‎Prada atrage mulțimi de tâlhari și corsari
‎de-a lungul coastei estice a Americilor.
‎Acești pirați ai Caraibelor se ospătează ‎din belșug.
‎Se veselesc și schimbă fața lumii.
‎Eliberează sclavi…
‎Nu mai sunteți sclavi!
‎De acum vă supuneți legilor pirateriei.
‎…creează propria republică democrată…
‎Nassau, noua republică a piraților!
‎Republica piraților!
‎…și deschid drumul ‎spre Revoluția Americană.
‎Marele câștigător al prădării ‎corăbiilor spaniole
‎este orașul piraților Nassau din Bahamas.
‎Au existat și alte așezări ale piraților,
‎dar niciuna nu prosperase ca Nassau.
‎Acolo era un fort. Oamenii au rămas ‎să clădească o comunitate.
‎E un lucru unic în istoria pirateriei.
‎Alimentat din plin cu aurul spaniol, ‎Nassau înflorește fulminant.
‎Au venit tot mai mulți oameni ‎care gândeau ca pirații
‎și au pus bazele unei economii locale.
‎Era mare cerere de muncitori la taverne,
‎dar și de prostituate.
‎Prostituția s-a dezvoltat simțitor.
‎Pirații nu sunt invenții. ‎Sunt oameni în carne și oase.
‎Bărbați ca Edward Thatch, ‎cunoscut ulterior ca Barbă-Neagră,
‎ajutorul lui, „Black Caesar”, ‎un fost sclav,
‎și piratul legendar ‎care îi adusese pe toți acolo,
‎căpitanul Benjamin Hornigold.
‎Hornigold pare a fi părintele fondator.
‎El a avut ideea întemeierii orașului.
‎Pare că toți tâlharii, marinarii ‎și aventurierii din Americi
‎sunt atrași de acest rai al piraților.
‎Nassau exista în afara legii.
‎Puteai lăsa trecutul în urmă ‎ca să devii cine voiai,
‎dacă erai curajos și hotărât ‎să-ți croiești singur drumul.
‎Unii vin în Nassau ‎doar ca să fie ei înșiși.
‎Anne Bonny are doar 16 ani, ‎dar a avut o copilărie grea în Irlanda.
‎Tatăl ei a fost un avocat ‎de mare succes în Cork,
‎iar mama ei era menajera ‎cu care el avea o aventură.
‎O vreme, pentru a ascunde asta, ‎a îmbrăcat-o în băiat
‎și a prezentat-o ca secretar.
‎E pângărită din naștere… o străină.
‎Copilăria Annei ca bastardă…
‎Ar fi fost numită bastardă de mică, ‎privită cu condescendență.
‎De la cine aflăm cum se caută epavele? ‎Soțul meu vrea să lucreze.
‎Vorbește cu cpt. Hornigold.
‎Anne Bonny a fost o tânără ‎căreia trebuie să-i fi plăcut aventura.
‎S-a mutat dintr-un loc în altul. ‎A trecut de la un bărbat la altul.
‎Avea reputația unei femei arțăgoase.
‎Anne Bonny a venit în Nassau ‎cu pretinsul ei soț pirat.
‎James Bonny, din câte știm, ‎era un om interesat de câștig,
‎nepăsându-i în ce fel.
‎S-a însurat cu Anne, probabil, ‎din interes, dar Anne a fost dezmoștenită.
‎Așa că schema nu i-a ieșit.
‎E vorba de un cuib al piraților.
‎Alte femei ar fi fost oripilate, ‎dar Anne pare că și-a găsit locul.
‎Dacă nu-mi arăți respect,
‎îți tai spurcăciunea cu care lucrezi.
‎Căpitanul Horniglod deține ‎cheia viitorului Annei.
‎El controlează activitatea piraților ‎alături de locotenenții săi de nădejde.
‎Nu aveau vreo autoritate,
‎dar ceilalți pirați îi priveau cu respect ‎fiindcă aveau succes.
‎Dle Hornigold!
‎- Ce-i? ‎- E vorba de Jennings!
‎- Ce-i cu el? ‎- V-a luat nava, domnule.
‎Reputația lui Hornigold a fost afectată ‎de căpitanul Henry Jennings,
‎un corsar cu pretenții…
‎Futu-i!
‎…și marele lui rival.
‎Hornigold nu știe ‎ce se zvonește în propria sa tabără.
‎Am auzit ‎că Jennings i-a furat nava de sub nas.
‎Se pare că dormea în post.
‎Mă pune pe gânduri, totuși.
‎Ce fel de…
‎protecție…
‎ne va oferi nouă?
‎Dacă vrei să fii ales guvernator…
‎pregătește-te bine.
‎Nu doar eu voi pune întrebări.
‎Căpitanul Jennings s-a îmbogățit ‎jefuind spaniolii.
‎Când ancorează în Port Royal ‎cu nava plină ochi de aur spaniol,
‎se așteaptă ca guvernatorul Jamaicăi, ‎lordul Hamilton, să fie bucuros.
‎Leagă barca și du asta în depozit.
‎Da, domnule.
‎Dar se pară că, odată războiul ‎dintre Spania și Anglia încheiat,
‎atacarea spaniolilor ‎nu mai e văzută cu ochi buni.
‎Henry, netotule! La ce ți-a stat capul?
‎Am primit o scrisoare de plângere ‎din partea spaniolilor.
‎Și e menționat numele tău.
‎Ai fost contractat să vânezi pirați.
‎Serios? Am înțeles că multe au fost lăsate ‎să se înțeleagă printre rânduri.
‎Dacă o parte din această…
‎comoara furată cade în mâinile noastre…
‎Ei bine, ăsta n-ar fi un afront ‎la adresa spaniolilor.
‎Între noi fie vorba, ‎cine poate spune unde a fost dusă comoara?
‎Așadar, Jennings și-a însușit ‎comoara spaniolă.
‎În picioare!
‎Oamenii mei, luați totul.
‎Nu lăsați nimic.
‎Gracias!
‎Da.
‎E război.
‎Atacarea soldaților spanioli ‎și a amiralului lor în tabăra lor
‎și furtul comorii nu puteau fi ignorate ‎de guvernatorul spaniol.
‎Au răspuns cerând arestarea lui ‎și a tuturor oamenilor lui.
‎Cer capul meu pe tavă? ‎Și returnarea argintului?
‎Întrebarea e…
‎cum răspundem?
‎Nu folosi pluralul, al naibii să fii!
‎N-ai biciuit un camerist, Jennings. ‎Ai comis o faptă de război, la naiba!
‎Da, înțeleg ce vrei să spui.
‎Să-ți spun ‎ce voi face pentru un vechi prieten.
‎Mă voi întoarce pe mare ‎până se așază lucrurile.
‎Tu le spui c-am fost alungat ‎și așa ai ocazia să-ți salvezi reputația.
‎Reputația mea? Cum îndrăznești?
‎Așa rămâne, deci. ‎Ne vedem după ce se potolesc spaniolii.
‎Reputația lui Hamilton e compromisă.
‎Era posibil să fi adus mânia ‎Imperiului Spaniol asupra Jamaicăi.
‎Asta era prea mult pentru toți.
‎Lăsându-l pe Hamilton ‎să lămurească lucrurile cu spaniolii,
‎Jenning și echipajul său ‎se întorc pe mare,
‎hotărâți să atace navele lui Hornigold ‎care operau din Nassau.
‎În largul coastei de sud a Floridei,
‎Paulsgrave Williams, ‎un argintar în ascensiune,
‎și matelotul său angajat, Samuel Bellamy,
‎caută epavele spaniole, ‎deși norocul încă nu le surâsese.
‎Coasta asta nenorocită…
‎nu se mai termină.
‎Epavele alea trebuie să fie aici.
‎Poate ar trebui ‎să căutăm mai bine în golfuri.
‎Echipajul lui Bellamy înghite ‎cu rapiditate banii lui Williams.
‎Echipajul trebuie plătit.
‎Sunt aproape la fundul sacului.
‎- Le-am jurat că vor fi plătiți bine. ‎- Da.
‎Paulsgrave Williams vede epavele spaniole ‎ca pe o șansă de îmbogățire rapidă.
‎Dar pe Sam Bellamy îl mână ‎iubirea pentru o femeie.
‎Nu ești vrednic de fiica mea.
‎O femeie pentru care merită ‎să moară, la propriu.
‎Bellamy vrea banii
‎ca să se întoarcă la iubită, s-o curteze ‎și să-i convingă părinții că e solvabil.
‎Dar, la plecare, Sam Bellamy i-a lăsat ‎iubitei sale Mary nu doar o promisiune.
‎Iar dacă viața unui marinar e grea…
‎nici nu se compară…
‎cu a unei femei nemăritate și însărcinate.
‎Era o societate religioasă foarte strictă.
‎Nu era genul de societate care să tolereze
‎orice formă de sex premarital.
‎Tatăl lui Mary a alungat-o de acasă.
‎Dacă Bellamy nu își respectă promisiunea,
‎noua lui familie e condamnată ‎să trăiască în sărăcie.
‎Dă-mi luneta.
‎E o navă comercială!
‎Sam, mai spune-mi o dată.
‎Ce știi despre căpitanii ‎navelor comerciale?
‎Își tratează oamenii mai rău ca în Marină.
‎Mi-au luat mai mulți colegi ‎decât spaniolii, francezii și olandezii.
‎Căpitanii de nave comerciale…
‎Această navă comercială…
‎arborează steagul englez.
‎Uită-te!
‎E o alegere cu care se confruntă ‎mulți marinari după sfârșitul războiului:
‎să moară săraci ‎sau să trăiască bogați ca pirați.
‎Ești gata să ridicăm steagul negru?
‎Lași drepturile negustorilor englezi ‎bogați să te despartă de Mary a ta?
‎Ducă-se naibii!
‎Sus steagul negru!
‎Astfel, marinarul Sam Bellamy ‎devine „Black Sam” Bellamy…
‎piratul cu păr ca pana corbului.
‎Istoria va consemna ‎că una dintre primele lui capturi
‎este un vas comercial englez.
‎Unde e căpitanul?
‎Nu lovi cu putere! Ajunge! ‎Am zis să-i luăm în viață!
‎Ce avem aici?
‎Pleacă, altfel pun să fii biciuit!
‎Cred că e cam târziu pentru asta.
‎Percheziționați nava!
‎Lista mărfurilor! Acum!
‎Deseori m-am întrebat ‎ce-l poate face pe om să riște ștreangul.
‎Consideră-mă un fel de Robin Hood.
‎Redistribui averea de la cei care dețin ‎datoria la cei care o datorează.
‎Cei ca mine.
‎Bellamy considera ‎că poartă o luptă socială
‎în numele clasei inferioare ‎a marinarilor comerciali oprimați.
‎Apar Jennings și gașca sa.
‎Oficial, vânează pirații ‎care fură argintul spaniolilor.
‎Pirați la tribord!
‎Dar dau peste Bellamy și Williams, ‎care jefuiesc o navă comercială engleză.
‎Am o întrebare etică pentru tine, Vane.
‎Dacă iei prada unui pirat…
‎aceasta mai aparține negustorilor englezi ‎de la care a furat-o el?
‎Sau este cumva prescrisă…
‎epurată, curățată de trecerea ‎prin măruntaiele unei corăbii a piraților?
‎Dacă e acceptată de un hangiu…
‎sau o târfă…
‎care e diferența?
‎Căpitane Bellamy! Avem musafiri!
‎Jennings e observat.
‎- Cine e? ‎- Habar n-am, căpitane!
‎Pregătește-te de plecare.
‎Plecăm!
‎Căpitane, e ziua ta norocoasă. ‎Ți-a venit ajutor.
‎- Vei atârna în ștreang pentru asta. ‎- Mă voi întoarce.
‎Este vocea dreptății și a corectitudinii
‎și vorbește împotriva bisericii, ‎a guvernului și a statului.
‎Dar e un hoț ticălos.
‎Dobândește o avere uriașă prin furt.
‎Bellamy nu știe ‎că se confruntă cu Jennings.
‎Presupune că sunt nave de luptă engleze.
‎Black Sam și Paulsgrave o iau la sănătoasa ‎cât pot de repede.
‎Căpitanul Bellamy își folosește ‎toată priceperea să fugă iute ca vântul.
‎Înainte ca Jennings să schimbe direcția, ‎Bellamy iese din raza tunurilor sale.
‎Ne-au lăsat în urmă.
‎Pe loc repaus.
‎'Țeles, căpitane!
‎Rămas-bun, oricine ai fi.
‎Meriți ceva de băut.
‎Căpitane.
‎Peste câteva ore…
‎Navă la babord!
‎Dumnezeule!
‎Mai la sud, în Strâmtoarea Florida, ‎în largul coastei Cubei,
‎Jennings întâlnește o captură ‎și mai mare decât prinderea lui Bellamy.
‎Observă o navă comercială franceză cu tun.
‎Presupune că, dacă are tun, are și aur.
‎Adânc în sufletul lui, Jennings e pirat, ‎așa că-și spune: „O să iau nava aia.”
‎Adu căpitanii.
‎De la pacea din 1714, francezii ‎nu mai sunt dușmani ai britanicilor.
‎Dar Jennings nu respectă pacea.
‎Acum, trebuie să atragă de partea sa ‎căpitanii întregii flote.
‎Domnilor.
‎La doar câteva sute de metri, ‎în acel golf e o ispită.
‎Un cadou.
‎Propun să-l luăm.
‎E vas comercial, nu de pirați.
‎Și ce propui? ‎Să stăm cu mâinile în buzunare?
‎- Am văzut… ‎- E o navă franceză, pe legea mea!
‎- Dușmanul nostru de secole! ‎- Nu suntem în război.
‎- Eu zic că avem tot dreptul. ‎- Ridic ancora spre Port Royal.
‎Au revoir!
‎Pentru spiritul practic!
‎Premiul nostru are 32 de tunuri ‎și un echipaj de 100 de oameni.
‎A lansa un atac direct ‎cât e încă lumină ar fi sinucidere curată.
‎Așa că așteptăm.
‎Cât timp Jennings așteaptă, ‎dușmanul său, Hornigold,
‎are probleme în republica sa a piraților.
‎Oamenii cinstiți din Nassau ‎au decis să riposteze.
‎La începutul anului 1716, ‎situația celor care se considerau
‎membri respectabili ‎ai vechii orânduiri din Bahamas
‎devenise greu de susținut.
‎Unde e Hornigold?
‎Am venit să-l arestez!
‎Thomas Walker se teme că luarea argintului ‎spaniol va provoca Spania
‎să se răzbune pe orașul său natal.
‎Vom muri din cauza ta!
‎Cu adevărat, lui Walker nu-i convine ‎să împartă Nassau…
‎cu o ceată de pirați.
‎Hornigold, ticălos bătrân!
‎Walker are o problemă.
‎După încheierea războiului,
‎Marea Britanie își pierde interesul ‎pentru Caraibe.
‎Arată-te!
‎Walker și ceilalți coloniști ‎erau lipsiți de ajutor.
‎Nu aveau la cine să apeleze.
‎Cea mai mare amenințare pentru Hornigold ‎nu vine dinspre Walker, ci din interior.
‎Băieți, avem o problemă ‎care trebuie rezolvată.
‎Sugerez cu tărie ‎ca ultima captură să fie ascunsă rapid.
‎Ar putea urma represalii.
‎Thomas Walker, porumbelul ăla umflat, ‎ne dă târcoale.
‎Dar nu e doar Walker, nu?
‎Fiindcă și Jennings e acolo…
‎patrulează marea…
‎vânează pirați ‎și face toate astea cu nava ta!
‎Când un căpitan își pierde nava…
‎ei bine…
‎începem să ne întrebăm ‎dacă va mai fi la comandă dimineață.
‎Funcția de conducere depindea de charismă.
‎Trebuia să-ți convingi oamenii, ‎să le dobândești respectul și încrederea.
‎Incertitudinea e inamicul oricărui demers.
‎Cred că ne trebuie mai multă certitudine!
‎Hornigold a fost rănit de Jennings.
‎Iar Thomas Barrow simte miros de sânge.
‎Dacă ești căpitan de pirați ‎și vrei să-ți păstrezi funcția,
‎n-o poți face decât raportând succese.
‎Cum spuneam…
‎ascundeți ultima captură.
‎Ieșim pe mare.
‎Asta e!
‎E timpul să-i dau peste nas lui Jennings ‎și să iau înapoi ce e al meu pe nedrept.
‎Vii cu noi, dle Barrow?
‎Ne-ar prinde bine o gură ca a ta.
‎Fie și doar pentru delectarea ‎echipajului înainte de somn.
‎Nu?
‎Va trebui să ducem misiunea la capăt fără…
‎ajutorul neprețuit al dlui Thomas Barrow.
‎Adunați echipajului.
‎Doar bărbați.
‎Hornigold nu trebuie ‎să-l caute departe pe Jennings.
‎E în largul coastei Cubei,
‎așteptând să captureze ‎nava franceză ‎Sainte-Marie.
‎Jennings nu știe, însă,
‎că e urmărit de Bellamy și Williams.
‎Au pavilion englez.
‎Dar nu se poartă ca militarii.
‎Dacă pun la cale ceva rău?
‎Pirați?
‎Poate le-ar prinde bine ‎doi oameni ambițioși ca noi.
‎Vreo mișcare în ultima oră?
‎Nu.
‎Ce naiba e aia?
‎Va fi prima dată când Jennings ‎îi va vedea pe Bellamy și pe Williams.
‎Paulsgrave Williams și Samuel Bellamy.
‎Venim cu gânduri bune. Vream să discutăm.
‎„Cred că vrei să capturezi nava aia ‎și nu știi cum s-o faci
‎fără să ajungi oale și ulcele. ‎Îți spun eu cum facem.”
‎Ce-ar fi să capturăm noi nava pentru tine?
‎Oferta lor e prea bună ‎ca să fie adevărată.
‎Ei își riscă viața.
‎Să vedem cum iese?
‎Desigur, nu am chef să risc nava noastră ‎împotriva tunului francez.
‎Și, sincer să fiu, ‎vreau să văd cum operezi.
‎Prea bine.
‎Dar…
‎să fie clar.
‎Dacă mă înșelați…
‎el vă face ferfeniță.
‎Gata, băieți. Să vedem de ce-s în stare ‎marinarii ăștia francezi.
‎Bellamy și Williams aplică
‎o tactică interesantă ‎când atacă ‎Sainte-Marie.
‎Ce naiba…
‎Bellamy și Williams se dezbracă,
‎se umplu de arme și pistoale ‎pentru a obține o imagine înfricoșătoare
‎de pirați psihopați despuiați.
‎O nouă armă va fi folosită ‎împotriva navei franceze.
‎Teroarea goală.
‎Ce vor să creadă? ‎Poate sunt posedați sau au băut prea mult.
‎Ce se întâmplă?
‎Stai! Scopul tău pe această navă ‎nu e să faci rău, ci să te îmbogățești.
‎Nu uita asta, marinarule.
‎Prin dramă, teatru și teama ‎pe care au provocat-o,
‎au făcut ca toți de pe navă să se predea.
‎Era un moment decisiv pentru Bellamy.
‎Dar atunci Jennings preia controlul,
‎deoarece căpitanul francez ‎păstrează tăcerea.
‎E foarte simplu.
‎Acesta e inventarul navei tale…
‎din care jumătate nu e la bordul navei.
‎Așa că te întreb din nou.
‎Câte alte nave te însoțesc?
‎Domnilor.
‎Haideți cu noi.
‎Căpitane.
‎E alegerea ta.
‎Chinul acestui biet om se poate sfârși.
‎Trebuie doar să-mi spui ‎unde găsesc restul mărfurilor.
‎Vai!
‎Vane!
‎Dle căpitan.
‎M-ai chemat?
‎Jennings era dispus
‎să tortureze oamenii ‎dacă credea că-i ascund ceva.
‎Vezi dacă îi poți învăța pe prietenii ‎noștri francezi valoarea comunicării.
‎Asta?
‎Asta.
‎Ceea ce se întâmplă pe navă ‎îl șochează cu Samuel Bellamy.
‎Nu!
‎Te rog, nu!
‎Nu!
‎Îți spun eu! Stai!
‎Oprește-te! O a doua navă. ‎Marianne‎!
‎- La 30 de mile spre nord! ‎- Îți pasă de echipaj, totuși!
‎Vane, înapoi.
‎Există o a doua navă,
‎Marianne‎.
‎Lumea a devenit, probabil, ‎un loc aspru în comparație.
‎Din acel moment, ‎Bellamy nu mai folosește aceleași metode.
‎Căpitane Jennings, ‎lasă ‎Marianne‎ în seama noastră.
‎Bellamy și Williams pleacă de-a lungul ‎coastei Cubei să captureze ‎Marianne‎.
‎Dar cineva le-a luat-o înainte.
‎Goeleta aia mică.
‎Are steag negru.
‎Un pirat!
‎Dar nu orice pirat bătrân.
‎E ‎Benjamin‎.
‎E goeleta lui Hornigold.
‎Hornigold i-a inspirat ‎pe Williams și Bellamy să devină pirați.
‎Acum, eroul lor le aține calea.
‎Cei doi se apropie să vadă mai bine.
‎La 30 de mile în jurul coastei, ‎la Bahia Honda,
‎căpitanul Jennings visează la comoara
‎pe care Williams și Bellamy ‎i-o vor aduce în curând
‎de pe ‎Marianne.
‎Cine ar fi crezut că un negustor francez ‎poate dobândi atâta bogăție?
‎Adică… un francez?
‎Vom fi putrezi de bogați.
‎Am pierdut-o.
‎Nava aia uriașă și grea a fost mai rapidă?
‎Nu.
‎Ne-a luat-o înainte o navă de pirați.
‎Ați observat cum se numea?
‎Era întuneric.
‎Benjamin.
‎Hornigold!
‎După ticălos!
‎La babord, dle căpitan!
‎Așa.
‎Ben Hornigold, dușmanul său, ‎marinarul josnic care a devenit pirat.
‎Cei mai duri doi pirați din Caraibe ‎urmează să se încleșteze.
‎Navă în față. La babord!
‎Văd o navă la orizont. De fapt, sunt două.
‎Benjamin!
‎Să mergem după nenorocită!
‎Vane!
‎După ce îl prindem, al tău este.
‎Voi doi, înapoi pe ‎Sainte-Marie‎! ‎Așteptați-ne acolo.
‎Jennings pornește la atac.
‎Haide!
‎Pornește drept spre Hornigold. ‎Va captura acea corabie.
‎Lăsându-i pe Bellamy și Paulsgrave ‎la bordul lui ‎Sainte-Marie‎.
‎Baftă lui să prindă Flying Gang!
‎Azi ne surâde norocul.
‎Îl merităm.
‎Ne-a lăsat în urmă.
‎Pe loc repaus.
‎Pun mâna pe tine în Nassau, ticălosule.
‎Stabilește cursul spre ‎Sainte-Marie‎.
‎Cară-te de aici!
‎E un coșmar. E frustrat, e enervat.
‎Așa că se întoarce la ‎Sainte-Marie‎.
‎Dar nu e nici urmă ‎de Williams sau de Bellamy.
‎Timonier-șef?
‎Aici!
‎Au luat totul, domnule.
‎Jennings a fost păcălit ‎cum scrie la carte.
‎Ticălosule!
‎I-a fost luată toată comoara.
‎A fost păcălit de Black Sam ‎și Paulsgrave Williams.
‎Dar situația stă să se agraveze ‎pentru Jennings și echipajul său.
‎Să se agraveze serios.
‎Spania l-a forțat pe Rege
‎să se ocupe de patronul lui Jennings, ‎lordul Hamilton, guvernatorul Jamaicăi.
‎Milord, am mandat să vă arestez.
‎Sub ce autoritate?
‎A Regelui, domnule. ‎Veți fi dus în Anglia la judecată.
‎Și, când Jennings sosește în Nassau ‎să-l confrunte pe Hornigold,
‎descoperă că numele lordului Hamilton ‎nu e singurul de pe mandatul de arestare.
‎Hornigold!
‎- Unde e Hornigold? ‎- N-ai auzit?
‎Stăpânul și protectorul tău ‎a fost arestat.
‎E în drum spre Londra în lanțuri.
‎Și acum te caută pe tine.
‎Pentru Jennings, ‎rezultatul a fost o proclamație regală,
‎declarând că el și oamenii săi sunt pirați
‎care trebuie capturați ‎și aduși acasă pentru execuție.
‎În acel moment, lumea se întoarce pe dos
‎pentru Jennings și echipajul lui.
‎Atunci, Jennings s-a văzut ‎la mâna slugilor.
‎Unii precum Ben Hornigold, ‎un om dintr-o familie săracă,
‎dictându-i ce poate să facă și ce nu.
‎Există un singur loc ‎unde acești proscriși pot căuta refugiu:
‎cuibul de pirați al dușmanului lor, ‎Benjamin Hornigold.
‎Oamenii lui Jennings sunt încolțiți, ‎făcându-i mai periculoși ca oricând.
‎E asigurat un final sângeros…
‎foarte sângeros.
‎Până când…
‎Hornigold dezamorsează situația ‎cu un discurs memorabil.
‎Băieți.
‎Hornigold are o idee foarte interesantă ‎care schimbă cursul istoriei.
‎Pe mare, vei fi tratat destul de bine.
‎Mă refer la capturile noastre.
‎Pirații își aleg singuri regulile, ‎aleg ce e important pentru ei.
‎Aceste reguli sau „articole”, ‎cum le numesc ei,
‎conțin clauze despre împărțirea ‎profitului, a capturilor lor.
‎Ceva în plus pentru căpitan.
‎Ceva neînsemnat.
‎Restul vor fi distribuite în mod egal.
‎Un set de articole garantează
‎că fiecare om poate vota ‎în chestiunile la zi.
‎Deci există un sentiment de democrație, ‎al deciziilor colective.
‎Niciun marinar nu e pedepsit ‎fără acordul echipajului.
‎E valabil și pentru căpitan.
‎Dacă-l bănuiți de mită…
‎sau prea iute la mânie…
‎atunci împreună…
‎votați să părăsească nava…
‎și alegeți altul în loc.
‎Declarația lui Hornigold e revoluționară.
‎Folosea regulile democratice ‎de pe o corabie…
‎pentru a crea o republică pe uscat.
‎Promova conștient egalitarismul.
‎Și totul se întâmpla cu multe decenii ‎înainte de Revoluția Americană
‎sau de Căderea Bastilliei.
‎Jennings rămâne fără replică ‎la viziunea lui Hornigold…
‎deocamdată.
‎Închinăm pentru asta?
‎Pentru Nassau, noua republică a piraților!
‎- Pentru Nassau! ‎- Pentru republică!
‎Epoca de Aur a Pirateriei ‎e pe cale să înceapă.
‎Subtitrarea: Mircea Pricăjan