Downloaded from YTS.MX
‫- NETFLIX מציגה -‬
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- ובתוכו שמעתי שֶׁקֶר נרקם לו -‬
‫מה שלומך, דודה אלינור?‬
‫שלום לך, מייבל. איזה בית מקסים.‬
‫שנלך לקרוא יחד בגינה?‬
‫מייבל!‬
‫אני באה, אימא!‬
‫מתי הם יגיעו, אבא?‬
‫בכל רגע, מייבל.‬
‫הם אנשים נחמדים?‬
‫לא, הם לא נחמדים.‬
‫כמה מזע…‬
‫פני, הם כאן.‬
‫לעזאזל!‬
‫ריימונד, יש כאן המון בוץ.‬
‫כפות רגליי נרטבות.‬
‫עוד בת.‬
‫קוראים לה איזובל.‬
‫אני לא רואה כלום.‬
‫חכה בתור, ג'ורג'י.‬ ‫אנחנו דחוסים פה כמו סרדינים.‬
‫בת כמה את?‬
‫אהיה בת תשע ביוני.‬
‫את נראית קטנה מאוד לגילך.‬
‫את רוצה להחזיק אותה?‬
‫לא, קר לי.‬
‫כריך, בבקשה?‬
‫לא.‬
‫כריך?‬ ‫-לא.‬
‫את תפרת את הווילונות שמאחוריך?‬
‫כן, אני תפרתי.‬
‫היא תפרה גם את השמיכה שלי.‬ ‫ואת הצעיף של איזובל.‬
‫ילדים אומללים.‬
‫זו לא השידה של מייהיו?‬
‫אכן כן.‬
‫ובכן, מטרקלין החורף המהודר‬
‫אל החור הקודר הזה.‬
‫איזו נפילה.‬
‫זה היה שייך לאבא שלי.‬
‫אביך… שיכור חסר ערך!‬
‫תמיד מתלונן.‬
‫מתלונן על כסף.‬
‫מתלונן על חובות.‬
‫כל הזמן התלונן.‬
‫הימר על הכול.‬
‫לא על השידה של מייהיו!‬
‫ואתה, ריימונד,‬ ‫עם ההשכלה וההזדמנויות שעמדו בפניך.‬
‫מדהים אותי שלא הצלחת‬ ‫להתרומם מהעליבות הזאת.‬
‫אני רואה בך את אביך, ריימונד.‬
‫זו חולשה.‬
‫לילה טוב, איזובל.‬
‫הם אנשים מוזרים מאוד, נכון, אימא?‬
‫זו דרכם, אבל הם מהמשפחה.‬
‫אבא שלך יצא.‬
‫הוא עצוב, אימא?‬
‫הוא יהיה בסדר בבוקר.‬ ‫הוא רק זקוק לאוויר צח.‬
‫לעזאזל!‬
‫חזיר עלוב שכמוך!‬
‫תסתכל על עצמך.‬
‫אלינור צדקה.‬
‫מה?‬
‫פני!‬
‫אני רעב.‬
‫קרה דבר מדהים.‬
‫נס.‬
‫מה זה? מה אתה אומר, ריימונד? מה קרה?‬
‫הכול השתנה.‬
‫הכול.‬
‫יין. פני, יין!‬
‫יין?‬
‫באמת, ריימונד, חבל שאתה לא מספר לי.‬
‫לא כדאי שנעיר את אבא?‬
‫לא, מייבל. תני לו להמשיך לישון.‬
‫יום טוב, גברתי. שמי תומס.‬
‫אני כאן בשם המעסיק שלי, מר ואן שונביק.‬
‫באתי לדון בתנאי החוזה.‬
‫חוזה?‬
‫בעלך שוחח עם המעסיק שלי אמש, גברתי.‬
‫דובר על חוזה.‬
‫חוזה עם מי?‬
‫מר ואן שונביק. הוא אדריכל בעל מוניטין.‬
‫הוא הציע באדיבותו את שירותיו‬ ‫כדי לבנות בית עבורך ועבור משפחתך.‬
‫צר לי, מצבנו הכלכלי אינו מאפשר משהו כזה.‬
‫בעלי ודאי נסחף.‬
‫לא הבנת, גברתי. זוהי מתנה.‬
‫המעסיק שלי רכש את השטח שמסביב לבקתה שלכם.‬
‫כאן הבית ייבנה.‬
‫אתם תקבלו בעלות על השטח‬ ‫וכן על הנכס, עם השלמת בנייתו.‬
‫בתנאי אחד.‬
‫על המשפחה לוותר על משכנה הנוכחי‬ ‫ולהתגורר בבית.‬
‫וזה הכול? הוא לא רוצה שום דבר בתמורה?‬
‫כסף אינו שיקול עבור המעסיק שלי, גברתי.‬
‫הוא אומן נהדר.‬
‫הוא מבקש סיפוק יצירתי ותו לא.‬
‫ואן שונביק הזה היה חבר של אבי.‬
‫הוא אמר שכולם יקנאו בנו, ממרחק קילומטרים.‬
‫קרן אור על גבעה, פני.‬
‫למרבה הצער,‬ ‫מר ואן שונביק הוא אדם חסר סבלנות.‬
‫לכן נצטרך את אישורכם בכתב עוד היום.‬
‫כן, אני…‬
‫טוב ויפה.‬
‫אם כן, מתי אתה מצפה שהעבודה תתחיל?‬
‫לדעתי הם כבר התחילו, אדוני.‬
‫מר ואן שונביק לא אוהב להתמהמה.‬
‫ובכן, הגענו.‬
‫קדימה.‬
‫לא ייאמן.‬
‫נפלא.‬
‫בוקר טוב, מר תומס.‬
‫הבאתם חלק מהרכוש שלכם.‬
‫כן, רק פריטים ספורים.‬
‫הבית מרוהט במלואו, אדוני.‬
‫מר ואן שונביק תכנן בעצמו כל פריט.‬
‫אבל יש כאן פריטים שהיו‬ ‫ברשות המשפחה שלי במשך דורי דורות.‬
‫כמובן. אני מבין לגמרי.‬
‫אדאג שיאחסנו אותם במקום בטוח.‬
‫מכאן, בבקשה. אם תואילו בטובכם לבוא אחריי.‬
‫תראו את התקרות.‬
‫איזה צבע מעניין.‬
‫המסדרון הזה מוביל לטרקלין,‬ ‫לספרייה, לחדרי אחסון שונים,‬
‫לחדר המשחקים ולחדרי האורחים.‬
‫גרם המדרגות באגף המערבי.‬
‫וכאן נמצא חדר המגורים.‬
‫כאן תוכלו לנוח במשך היום, אם תרצו.‬
‫אל אלוהים. תראו את האח.‬
‫תראו את הספה!‬
‫אין וילונות.‬
‫מכונת תפירה!‬
‫נכון שזה מדהים?‬
‫איזה אריג משובח.‬
‫בחדר ממול תמצאו את חדר האוכל.‬
‫מבחר מנות יסופקו על בסיס יומי.‬
‫אלך לי לדרכי עכשיו.‬ ‫יום נעים לכם, אדוני, גבירותיי.‬
‫תודה, מר תומס.‬
‫טעים!‬
‫נכון? לא אצטרך לבשל עוד לעולם.‬
‫בישול? איזה בזבוז זמן.‬
‫מי מכין את כל האוכל הזה?‬
‫המשרתים שלנו, אני מניח.‬
‫תראו את זה.‬
‫כמה יפה.‬
‫אימא. איזובל, היא מתעייפת.‬
‫זה נחמד, מייבל.‬
‫בואי, איזובל.‬
‫לילה טוב, אימא.‬
‫לילה טוב, אבא.‬
‫לילה טוב, מייבל.‬
‫לילה טוב.‬
‫תראי!‬
‫הבית שלנו.‬
‫קדימה, איזובל. בואי נלך.‬
‫זה… מישהו…‬
‫זה לא רק אני.‬
‫מר תומס!‬
‫מה קרה למדרגות?‬
‫בוקר טוב, גברתי.‬
‫מר ואן שונביק מבצע כמה שינויים קלים.‬
‫תמצאי מעבר זמני בחדר המשחקים.‬
‫תודה, מר תומס.‬
‫בוקר טוב, אימא.‬
‫אימא?‬
‫אימא.‬
‫אוי…‬
‫כנראה נרדמתי.‬
‫בואי הנה, איזובל.‬
‫היה איש אחד מחוץ לחלון שלי.‬ ‫כבר אי אפשר להסתכל החוצה.‬
‫מייבל, יש לי כל כך הרבה עבודה.‬
‫לכי תמצאי את אבא שלך.‬ ‫אבדוק מה יש לארוחת בוקר.‬
‫אבל, אימא!‬
‫לא, איזובל, אל תיגעי בזה.‬
‫בוקר טוב.‬
‫בדיוק עברנו לגור פה.‬
‫אבא!‬
‫מייבל! תראי.‬
‫הבית שלנו!‬
‫מה הם עושים?‬
‫טוב, אני מניח שהם זקוקים לחומרי הגלם.‬
‫מר תומס.‬
‫ערב טוב. למר ואן שונביק יש בקשה.‬
‫ומה היא?‬
‫הוא היה רוצה שתקבלו את אלה במתנה.‬
‫אל אלוהים!‬
‫בבקשה, אל תמהר.‬
‫אני אחכה פה.‬
‫הם יוצאים מן הכלל!‬
‫כן. יפה מאוד.‬
‫זה לא מוגזם לדעתך?‬
‫לא, אדוני. כלל לא. אולי תראו במו עיניכם?‬
‫הם נפלאים.‬
‫כן, וכל כך מודרניים.‬
‫אני שמח שהם כלבבכם.‬
‫מר ואן שונביק יצר את הבגדים האלה במיוחד‬
‫כך שישלימו את החזון האדריכלי שלו.‬
‫אתם נראה מטופשים.‬
‫שניכם.‬
‫מייבל!‬
‫למה את אומרת דבר כזה, בשם אלוהים?‬
‫אני מבקש שתתנצלי.‬
‫עכשיו, מייבל.‬
‫סליחה.‬
‫אני שונאת את הבית הזה! אני שונאת אותו!‬
‫הלוואי שלא היינו עוזבים את הבית שלנו.‬
‫איזובל! למה את לא ישנה?‬
‫רגע, לאן את הולכת?‬
‫איזובל, תחזרי!‬
‫בואי נחזור הביתה.‬ ‫אנחנו לא אמורות להיות פה.‬
‫איזובל!‬
‫בזהירות!‬
‫חכי שם. אני באה.‬
‫את רוצה להיכנס לשם?‬
‫הבית שלנו.‬
‫הספרים שלי.‬
‫בית הבובות שלי!‬
‫"יום אחד, הנסיכה אסמה התעוררה‬ ‫וגילתה שכולם בממלכה נרדמו.‬
‫לפעמים היא תהתה שמא היא למעשה ישנה‬
‫בעוד כל השאר ערים."‬
‫את רעבה, נכון?‬
‫קצת.‬
‫מה קרה פה?‬
‫גברתי, מר ואן שונביק‬ ‫מרוצה מאוד מעבודתך המעולה.‬
‫אמור נא, מר תומס?‬ ‫-אדוני?‬
‫אתה יודע במקרה מה לא תקין באח?‬
‫אני לא מצליח להבעיר בה אש.‬
‫אני מבין, אדוני.‬
‫למעשה, יש לי משהו שעשוי להועיל לך.‬
‫זה הכיסא הישן שלי.‬
‫אכן, הוא היה מאוחסן.‬
‫תהינו אם עדיין יוכל לשמש אותך.‬
‫למען האמת, אני לא בטוח שאני צריך אותו עוד.‬
‫יש לנו כל כך הרבה כיסאות יפים עכשיו.‬
‫אכן כן, אדוני.‬
‫אני יודע מה לעשות איתו.‬
‫אם תראה שהמלאי שלך אוזל,‬ ‫יש עוד הרבה במרתף.‬
‫במרתף.‬
‫כן.‬
‫תודה, מר תומס.‬
‫תקשיבי.‬
‫יש שם מישהו.‬
‫אבא!‬
‫זה אבא!‬
‫אבא! תעזור לנו! אנחנו לא יודעות לאן ללכת.‬
‫אנחנו רעבות.‬
‫אבא!‬
‫אנחנו מוכרחות למצוא דרך לרדת למטה.‬ ‫-תכף ומייד.‬
‫מר תומס! הלכנו לאיבוד.‬ ‫אנחנו לא מוצאות את המדרגות.‬
‫מייבל, איזובל, אין מדרגות!‬
‫הוא שוב שינה את הכול.‬
‫אני לא רוצה לעשות את זה יותר.‬
‫אני רק שחקן.‬
‫הוא נותן לי תסריט!‬
‫אני חייב לומר לכם דברים ולעשות דברים!‬
‫אני פשוט לא יכול יותר!‬ ‫אני פשוט לא יכול! פשוט…‬
‫אני לא יודעת לאן ללכת, איזובל.‬ ‫איבדתי את הדרך.‬
‫אימא?‬
‫בית הבובות שלי.‬
‫מייבל.‬
‫ילדתי הקטנה.‬
‫אבא!‬
‫אימא!‬
‫לכי, מייבל.‬
‫תברחי מפה.‬
‫צאי מפה, מייבל!‬
‫בבקשה!‬
‫מייבל…‬
‫תצילי את איזובל.‬
‫- אזי אבודה היא האמת הבלתי מנוצחת -‬
‫- בית למכירה -‬
‫- שק אשפה -‬
‫דרק, אתה שומע אותי?‬
‫כן.‬
‫תקשיב, דרק.‬
‫בגלל טבעו הבלתי צפוי של השיפוץ‬ ‫ועקב בעיות תקציב,‬
‫נאלצתי לשחרר את הפועלים.‬
‫אז פשוט תספק את המטבח בהקדם האפשרי.‬
‫תן לי להתקין אותו בעצמי, בסדר?‬
‫אבל אם יורשה לי לומר,‬ ‫אני בהחלט מצפה להחזר כלשהו.‬
‫אם לא בעבודה הנוכחית, אז בשיפוץ הבא.‬
‫כלומר, זה המעט שאתה יכול לעשות.‬
‫כן.‬
‫חבל להרוס את היחסים בינינו.‬
‫בוא נשאיר את זה כפי שזה, דרק.‬
‫- דחוף, החשבון לא שולם -‬
‫מעולה.‬
‫בסדר. בטח. כן.‬
‫שיחה קשה. אדבר איתך בקרוב, דרק.‬
‫- תנור "שאטו רוטיסרי" -‬
‫- כניסה -‬
‫- תאורה חכמה -‬
‫- סירת מרוץ -‬
‫- הדפסה -‬
‫- רשימת מטלות: להתקשר לבנק הארור -‬
‫כן.‬
‫לא.‬
‫אני מבקש לדבר עם אריקה סטיבנס‬ ‫מהמחלקה להלוואות עסקיות.‬
‫אריקה סטיבנס.‬
‫הלוואות…‬
‫יש לי 20 עד 25 רוכשים נלהבים במזומן.‬
‫אומנם אני תמיד אומר שאין ודאות בחיים,‬
‫אבל במקרה זה, אריקה, אני בטוח לגמרי‬
‫שאתקשר אלייך עם בשורות טובות‬ ‫מייד אחרי תצוגת הבית.‬
‫אני אתקשר.‬
‫מבטיח.‬
‫…שרה ארנולד, כלכלנית בכירה‬ ‫ב"קרן אקונומיקס".‬
‫היי, שרה, בוקר טוב לך.‬
‫בוקר טוב.‬
‫אפשר לומר שזה לא בוקר טוב.‬ ‫למה להגיד את זה? זה בוקר נוראי.‬
‫כרגע הכרזת על מיתון, בנוסף לכל השאר.‬
‫באיזו מידה זה משמעותי‬ ‫להכריז רשמית על מיתון?‬
‫מה זה אומר בעצם? על מה מבססים דבר כזה?‬
‫ובכן, מיתון טכני, וזה מה שזה,‬
‫מבוסס על שני רבעונים רצופים‬ ‫של ירידה בתל"ג.‬
‫אז ירידת שיא זו של 20% בתל"ג,‬ ‫של קצת יותר מ-20%, ‬
‫היא ההתכווצות הרבעונית הגדולה ביותר‬ ‫שידעה כלכלת בריטניה‬
‫משנת 1955,‬ ‫אז החל משרד הסטטיסטיקה הלאומית לתעד זאת…‬
‫זה החמיר את המצב, שרה.‬ ‫את מבינה את זה, נכון? נורא.‬
‫- מקרר. זהירות, שביר -‬
‫טוב.‬
‫אוהב אותך.‬
‫כן!‬
‫כן.‬
‫כן!‬
‫היי, קיבלת את התמונה?‬
‫נכון שזה מדהים?‬
‫אמרתי לדרק. הרגע חסכתי לעצמי 3,000 ליש"ט.‬
‫כן, עוף לי מהעיניים. זה מה שאמרתי לו.‬
‫ואתמול, שלושה קונים פוטנציאליים‬ ‫חדשים נרשמו כדי לראות.‬
‫היי, אני רוצה לשלוח לך‬ ‫כמה רעיונות למלון במלדיביים.‬
‫מגיע לנו, נכון?‬
‫כן, כמובן, חומד שלי.‬
‫כן, כמובן. סליחה. ביי, מותק. אני מתגעגע.‬
‫…סילוק קיני צרעות ודבורים.‬
‫הרחקת סנאים. פשפשים.‬ ‫הדברת פרעושים ויתושים.‬
‫הרחקת חפרפרות וארנבות.‬ ‫נמלים, מקקים וחרקים אחרים.‬
‫איך נראות חיפושיות שטיחים?‬
‫אילו סוגים של חיפושית שטיחים יש?‬
‫אז מה הן בעצם חיפושיות שטיחים?‬
‫איזה נזק חיפושיות שטיחים גורמות?‬
‫איך נפטרים מחיפושיות שטיחים?‬
‫חיפושיות שטיחים הן חרק עקשני‬
‫המסוגל לאכול רהיטים, בגדים ולמעשה כל אריג.‬
‫מאתגר מאוד להיפטר מחיפושיות שטיחים.‬
‫כשמזהים סימנים של הנגע,‬ ‫כולל זחלים וכדורי צואה חומים,‬
‫יש לנקוט פעולה מיידית.‬
‫הזחלים של חיפושית השטיחים הם…‬
‫טוב!‬
‫קדימה! נו!‬
‫כן. אהבתם את זה?‬
‫אהבתם את זה, נכון? קדימה.‬
‫אתם מחוסלים!‬
‫אתם מחוסלים, כן?‬
‫הא לכם!‬
‫כן.‬
‫לעזאזל!‬
‫אוף, חתיכת…‬
‫- מתכון למתאבנים -‬
‫היי, חומד. זה אני.‬
‫זה היום הגדול ביותר בחיי.‬
‫אם ברצונך להקדיש לי מחשבה,‬ ‫אולי להתפלל למעני תפילה קטנה,‬
‫אודה לך על כך מאוד.‬
‫הלו?‬
‫נו כבר.‬
‫קדימה!‬
‫- ויסקו, מצרכי מכולת -‬
‫מה?‬
‫לא.‬
‫מה?‬
‫לא! תקשיב לי!‬
‫קיבלתי אוכל של מישהו אחר.‬ ‫אתה לא מבין?‬
‫אני מארח אירוע שבו‬ ‫אנשים מצפים לכריכונים ושמפניה.‬
‫כל מה שיש לי פה‬ ‫זה אינסטנט נודלס ומשקאות אנרגיה!‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫ברוכים הבאים.‬
‫היי.‬
‫מה…‬
‫מה? אלוהים!‬
‫שאמוני נהיה נורא המוני עכשיו.‬
‫כן. כמו סופרמרקט.‬
‫הגודל בסדר, אבל פריסת החדרים מבלבלת.‬
‫אתה לא חושב?‬
‫אבא, תסתכל עליי.‬
‫אוי ואבוי.‬
‫אוי, איזובל.‬
‫טוב.‬
‫מבחינתי, הסלון/חדר האוכל‬
‫הוא הלב הפועם של הבית.‬
‫זה המקום להירגע בו אחרי יום ארוך ומלחיץ.‬
‫מנחם ויוקרתי. חדר משפחה אפשר לקרוא לו.‬
‫ברצוני להדגיש‬
‫שניתן לדון על רכישת האביזרים והריהוט.‬
‫אבל אני סבור שכמוני‬ ‫אתם יודעים להעריך איכות‬
‫וזה מה שאתם רואים פה היום.‬
‫אני חושב שכולנו יכולים‬ ‫לדמיין את עצמנו יוצאים לפטיו‬
‫ולוגמים כוס יין צונן בשעות הערב.‬
‫אולי מעט חטיפים בקערית.‬
‫אפשר בבקשה לסגור את הדלת?‬
‫כריכונים?‬
‫לא, תודה.‬
‫בואי נלך, יקירתי.‬
‫תתאפס על עצמך.‬
‫קדימה.‬
‫טוב.‬
‫כן. בסדר.‬
‫בסדר!‬
‫אלגנטי להפליא, לא?‬
‫תמשיכו. תיהנו.‬
‫אני קורא למטבח הזה "המטבח העולמי"‬
‫כיוון שכל כך הרבה מדינות‬ ‫מעורבות בעיצובו ובהקמתו.‬
‫כולכם ודאי הבחנתם‬ ‫בעורקים האפורים באי המרכזי.‬
‫זהו השיש העדכני ביותר שנחצב‬ ‫באזור קאררה באיטליה, אגב.‬
‫מיוחד למדי.‬
‫אנחנו פוסעים על שיש גלאלה ממצרים.‬
‫אפשר לחוש את ההיסטוריה העתיקה, נכון?‬
‫אפשר כמעט לשמוע את המצרים.‬
‫הארונות המלוטשים הם סקנדינביים‬ ‫אבל מיוצרים בגרמניה.‬
‫אז יש פה עידון, אבל גם עמידות.‬
‫כבכל החדרים, ניתן להפעיל את התאורה באמצעות‬ ‫הטלפון החכם או העוזר הווירטואלי, לבחירתכם,‬
‫וכן לבחור באינספור צבעים וגוונים.‬
‫אבל באמת, גולת הכותרת לא רק במטבח,‬
‫אלא בבית כולו, לדעתי,‬
‫היא הפריט היחיד‬ ‫שאיש מאיתנו לא יכול בלעדיו בימינו.‬
‫כולכם ודאי שמתם לב‬ ‫שקרתה לנו תקלה עם הקייטרינג,‬
‫ועל כך אני מתנצל.‬
‫אבל אפילו בלי עוף‬
‫וכאמירה על מי שאתם‬ ‫או על מי שאתם רוצים להיות,‬
‫אני חושב שכולנו יכולים להבחין‬ ‫בתפארתו של הדבר הזה,‬
‫מכשיר המטבח המעולה הזה,‬
‫תנור ה"שאטו רוטיסרי".‬
‫כנראה יש בעיה ב-Wi-Fi.‬
‫אנחנו אוהבים את מה שעשית לבית.‬
‫באמת?‬
‫מאוד.‬
‫האם הרהיטים כלולים במחיר הגבוה יותר?‬
‫כן.‬
‫נהדר.‬
‫אפשר לשאול אותך כמה שאלות ספציפיות?‬
‫כמובן, אדוני. שאל כל מה שתרצה.‬
‫האם זה אריג קרפ על הספות?‬
‫העלון אצלי במשרד. אני יכול לבדוק.‬
‫באילו חומרי בידוד השתמשת בבית?‬
‫בחומרים טבעיים?‬
‫זו תערובת של צמר, נייר וכותנה, למען האמת.‬
‫נחמד.‬
‫תוכלו לסלוח לי לרגע, בבקשה?‬
‫כן, להתראות. אהיה כאן אם אתם…‬
‫שטיחים נעימים.‬
‫כל כך מבודד ונוח.‬
‫הכול בסדר?‬
‫אילו נעליים מוזרות.‬
‫כדאי שתחלוץ אותן. אין צורך בהן עכשיו.‬
‫כן, אני מניח שאתה צודק.‬
‫אפשר להציץ בחדר השינה מהתצוגה?‬
‫כן, הוא שם. תרגישו בנוח.‬
‫אהיה למטה אם תצטרכו משהו. פשוט תקראו לי.‬
‫אנחנו מאוד מעוניינים בבית שלך.‬
‫אלה חדשות נהדרות.‬
‫מעוניינים מאוד!‬
‫יש!‬
‫איפה החרא הקטן?‬
‫בוא. בוא אליי.‬
‫אוי ואבוי!‬
‫נו, באמת.‬
‫עופו מפה.‬
‫הלו.‬
‫הלו?‬
‫מה אתם עושים?‬
‫חשבנו ללכת לישון.‬
‫מה? אתם מתכוונים ללון פה?‬
‫אחרי הכול זה חדר שינה.‬
‫אנחנו מאוד מעוניינים בבית.‬
‫כן.‬
‫אפשר בבקשה לקבל שתי כוסות תה?‬
‫טוב,‬
‫אז לילה טוב.‬
‫שינה ערבה.‬
‫- בנק: 47 שיחות לא נענו -‬
‫אלוהים, אריקה.‬
‫את יכולה לספר לכולם בבנק‬ ‫שיש לי קונים ודאיים.‬
‫כן, תודה. כן, אני יודע. זה נפלא.‬
‫אני בעיר ונכנס לפגישה‬ ‫עם עורכי הדין שלהם ממש ברגע זה.‬
‫סליחה, מה? שם עורכי הדין?‬
‫הרשי לי לבדוק את זה. אחזור אלייך.‬
‫- אין קליטה -‬
‫קשה מאוד לתפעל את הטלוויזיה שלנו.‬
‫אני יכול להעיף מבט…‬
‫נשארו לך כריכונים?‬
‫לא, אני חושש שלא.‬
‫הרי התצוגה כבר הסתיימה באופן רשמי.‬
‫אנחנו מאוד מעוניינים בבית.‬
‫כן, אבל באיזו מידה אתם מעוניינים?‬
‫אולי כדאי שאתחיל‬ ‫לנהל משא ומתן עם הנציגים שלכם?‬
‫כן, באמת כדאי.‬
‫באמת?‬
‫אולי כדאי שתתקשרו לעורך הדין שלכם?‬ ‫תזמינו אותו לכאן.‬
‫כדאי שנזמין אותם לאכול משהו, תכף ומייד.‬
‫יופי.‬
‫אם תוכל למצוא משהו לאכול, זאת אומרת.‬
‫דוגמה מושלמת למה שאנחנו מכנים‬ ‫עובש שחור על הקיר.‬
‫זהו קיר חיצוני,‬
‫ואפשר לראות את הנקודות‬ ‫שמתפשטות כאן על גבי הקיר‬
‫וגם על החלון ואפילו על התקרה.‬
‫הן בדרך כלל שחורות, אבל לפעמים לבנות…‬
‫הם פשוט לא הולכים לשום מקום.‬
‫זה מטורף.‬
‫כי אין לי למי להתקשר חוץ ממך!‬
‫אני ממש מבקש ממך לא לנתק את השיחה.‬ ‫השקעתי את כל חיי בבית הזה.‬
‫כידוע לך, חומד.‬
‫בסדר. אני מצטער.‬ ‫לעולם לא אקרא לך שוב חומד, מותק.‬
‫לעזאזל!‬
‫טוב. די ברור שאין לכם‬ ‫כל כוונה לקנות את הבית.‬
‫נראה לכם שתוכלו לרבוץ ככה לנצח?‬
‫לאכול את האוכל שלי, לשתות את המשקאות שלי?‬
‫לא!‬
‫אני מתקשר למשטרה.‬ ‫אני מתקשר למשטרה עכשיו!‬
‫הטלפון מצלצל.‬
‫כן. אני רוצה לדווח על… אני לא בטוח מה זה.‬
‫מצב של פריצה ופלישה, בלי הקטע של פריצה.‬
‫כניסה ואז סירוב לעזוב, נקרא לזה.‬
‫מצב של בן ערובה,‬
‫שבו הבית שאני מנסה למכור מוחזק כבן ערובה.‬
‫זה מבלבל, כן.‬
‫אני צריך שתשלחו כמה שוטרים במהירות האפשרית‬
‫לסימטת ואן שונביק.‬
‫אלוהים, זה היה מהיר.‬ ‫הם למעלה בחדר האמבטיה.‬
‫יש לך רופא שיניים בשם ד"ר ג'פרי, אדוני?‬
‫כן, קרה לו משהו?‬
‫אלוהים! הוא בסדר? אני…‬
‫שמענו מד"ר ג'פרי שאתה מתקשר אליו‬ ‫בכל שעות היום, אדוני.‬
‫כן. אז מה?‬
‫אתה חולק איתו מידע אישי על חייך,‬
‫מידע שבתור רופא השיניים שלך, ‬ ‫אין לו בו כל עניין.‬
‫בסדר.‬
‫שאתה מפגין כלפיו קרבה מופרזת‬
‫ומדי פעם אף קורא לו‬ ‫"חומד" או אפילו "מותק".‬
‫כל זה נכון, אבל שום דבר מזה לא חשוב.‬
‫יש לי שני אורחים למעלה באמבטיה‬ ‫שמסרבים לצאת מהבית שלי.‬
‫אם תתקשר שוב לד"ר ג'פרי,‬ ‫הוא יזמן אותך לבית המשפט.‬
‫אתה מבין, אדוני?‬
‫לזמן אותי לבית המשפט? תחזרו הנה!‬
‫לא עשיתי כל רע. על מה אתם מדברים?‬
‫ומי אתם?‬
‫אל תשימו לב אליי. כן.‬
‫הם מצפים לראות את הבית שלנו.‬
‫הבית שלכם?‬ ‫-הם מהמשפחה שלנו, באים לביקור.‬
‫המשפחה שלכם?‬
‫הם אנשים נחמדים מאוד.‬
‫הם גרו כאן בעבר.‬
‫לעזאזל!‬
‫נמאס לי! מספיק! שמעתם אותי?‬
‫איפה זה… איפה?‬
‫עכשיו תכין לנו כוס תה, כמו איש טוב.‬
‫אני אביא לכם תה, שרצים ארורים. מוכנים?‬
‫כוס תה נחמדה? כוס נחמדה…‬
‫- בנק, שיחה נכנסת -‬
‫הגיע הזמן לקחת אותך הביתה.‬
‫- ברוך שובך הביתה! -‬
‫- האזינו שוב וחפשו את השמש -‬
‫- דירות סטודיו להשכרה -‬
‫- תוכנית שחזור -‬
‫- דמי שכירות לדירה‬ ‫דירה ריקה -‬
‫- לתקן חריקה, לתקן וילונות -‬
‫טפט, דירה 3.‬
‫- תערובת דבק לטפטים ולשימושים אחרים -‬
‫לא שוב!‬
‫- הדפס מרגניות -‬
‫אוי, לא!‬
‫אוי, לא. לא!‬
‫לא!‬
‫בוקר טוב, רוזה.‬
‫זה כבר אחר הצהריים.‬
‫אה. בסדר.‬
‫אתה יודע איזה יום היום?‬
‫זה יום רביעי?‬
‫זה יום תשלום שכר הדירה.‬
‫אה, אנחנו עדיין עושים את זה?‬
‫כן, אנחנו עדיין עושים את זה!‬
‫מתי שילמתי שכר דירה בפעם האחרונה?‬
‫בכסף אמיתי?‬
‫לפני 12 שבועות.‬
‫אז, לפני הרבה זמן.‬
‫כן.‬
‫טוב, רק שתדעי, המים במקלחת שוב חומים.‬
‫בסדר.‬
‫לא רציתי להגיד, אבל יש להם‬ ‫מרקם חלקלק ומוזר מאוד.‬
‫כן, אני יודעת. זה השפיע על הדבק שלי.‬
‫מן הסתם. אפשר לחוש בזה על הזרוע שלי.‬
‫אתה יודע, אם תשלם לי בכסף, יהיו לי משאבים‬
‫להשיג את הציוד המתאים לתיקון הצנרת.‬
‫אני יכול לשלם לך בדגים?‬ ‫-לא. די לדגים.‬
‫את חייבת לאכול ודגים הם מקור חשוב ל…‬
‫אלייאס! בשם אלוהים.‬ ‫תשיג לי שכר דירה. בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫אני חושב שאלך לייבש את הפרווה שלי.‬
‫כן, קדימה.‬
‫להדביק את לוח הרצפה ללוח רצפה אחר.‬
‫היי.‬
‫ג'ן.‬
‫ג'ן!‬
‫בוקר!‬
‫השעה שלוש.‬
‫ובקרוב יהיה ארבע ואחר כך חמש!‬
‫כן, ככה זה עובד.‬
‫אני ויתרתי על זמן כבר לפני שנים.‬
‫נכון. מי צריך אותו?‬
‫אבל היום הוא יום תשלום שכר הדירה. נכון?‬
‫כן. אני בהחלט מצפה לקבל את שכר הדירה שלי.‬
‫הינה. גביש האובסידיאן.‬
‫משחרר חסימות רגשיות‬
‫ומעורר חמלה‬
‫כדי לעזור לך למצוא‬ ‫את תחושת האני האמיתי שלך.‬
‫כבר נתת לי עשרה כאלה ועדיין אין לך כסף.‬
‫בואי נאכל.‬
‫ברור שידעתי שיהיה קשה.‬
‫כלומר, רק הגודל שלו עצום,‬
‫אבל בכל יום אני רואה‬ ‫את הפוטנציאל האמיתי של הבית הזה.‬
‫לו רק היו לי דיירים.‬
‫טוב, כולם עזבו.‬
‫כן, אני יודעת שהם עזבו.‬ ‫-בגלל ההצפה.‬
‫אלייאס ואני עדיין כאן, כמובן.‬
‫כן, אבל אני מדברת על דיירים טובים.‬
‫דיירים כמו שצריך, שהיו משלמים לי‬ ‫בכסף אמיתי, ולא בדגים ובאבנים.‬
‫גבישים.‬
‫אני לא יכולה לקנות אספקה עם גבישים.‬ ‫-תוכלי לאזן מחדש את צ'אקרות האנרגיה שלך.‬
‫כן, אבל זה לא יממן את החשמל‬ ‫או כל דבר אחר שצריך לעשות.‬
‫תוכלי לנסות.‬
‫זה לא יזיק.‬
‫תמיד אהבתי את הבית הזה.‬
‫זו באמת מסירות.‬
‫כמה נפלא הוא יכול היה להיות.‬
‫נכון.‬
‫הייתי מייפה ומלטשת אותו‬ ‫ומבקשת מהדיירים לשלם על שיפוץ נוסף.‬
‫ואז, במשך הזמן, מפנה את כולם.‬
‫ואז הבית יהיה גמור. הוא יהיה…‬
‫מהמם.‬
‫הבית ראוי לזה.‬
‫כרגע, אני רק צריכה…‬
‫תמיכה מתאימה.‬
‫כן, פשוט חסרה לי תמיכה מתאימה.‬
‫האם סיפרתי לך על שותפי בנפש?‬
‫מה זאת אומרת? חבר?‬
‫המונח הזה לא מתאר את מה שהוא.‬
‫טוב. מה לגביו?‬
‫הוא מגיע מחר!‬ ‫-יש לו כסף?‬
‫נפגשנו לפני כשמונה שנים‬ ‫בסדנה לשירת גרון טיבטית.‬
‫מאז אנחנו מתקשרים במישור הרוחני.‬
‫אז אין כסף.‬
‫לא נראה לי, לא.‬
‫אבל הוא פלא, רוזה.‬
‫כוח שמימי. באמת.‬
‫אני לא מנהלת ארגון צדקה.‬
‫אני אגיד לו את זה ואבהיר את עצמי היטב.‬
‫אני בטוחה שהוא יכול להועיל.‬ ‫-כן, בטח. טוב.‬
‫תהיתי לגבי המקלחת בחדר האמבטיה שלי.‬
‫מה איתה?‬
‫היא משמיעה רעשים איומים, והמים שוב חומים.‬
‫יופי.‬
‫- דמי שכירות -‬
‫היי.‬
‫מה לכל ה…‬
‫כמה נפלא!‬
‫זה היה מדהים!‬
‫זה סתם משהו קטן שלמדתי בטיבט.‬
‫בלי מחיאות כפיים, בבקשה.‬
‫אני רק משמש כצינור למנגינה.‬
‫שער למוזיקה שונה.‬
‫ריקוד אחר.‬
‫שליח, בעיקרון.‬
‫כמה זמן אתה כבר נוסע?‬
‫מאז ומתמיד.‬
‫אני תמיד נוסע, בני.‬
‫ובכל זאת, בכל שנייה המסע מתקצר‬
‫ככל שאני מתקרב‬
‫לסינתזה של החסד השמימי.‬
‫הוא מדבר עליי.‬
‫הבאתי לך כמה מתנות ארציות, מלאך.‬
‫לטיהור, לסילוק מחלוקות,‬
‫ולאיזון מחדש של המעון הפיזי.‬
‫לא קלטתי את שמך.‬
‫איזו גסות רוח מצידי.‬
‫רוזה, זה קוסמוס.‬
‫וכמה זמן אתה מתכנן להישאר, קוסמוס?‬
‫אף פעם אין לי תוכניות.‬
‫רק רגעים הנקטפים מהרוח.‬
‫על מה אתה מדבר?‬ ‫-הרי לא חסר לנו מקום.‬
‫הבית ענק.‬
‫נוסע אינו יכול להיות‬ ‫כבול לחומות ארציות, ג'ן.‬
‫אני ישן בחוץ.‬
‫וואו! שאני אמות!‬
‫איזה יום!‬
‫תן לי להכין לך אוכל מהגינה שלי.‬
‫בבקשה, אתה יכול להיכנס אם אתה רוצה.‬ ‫תעיף מבט.‬
‫כן, בבקשה.‬
‫וואו. ממש מגניב פה.‬
‫אני חש אנרגיה שלילית.‬
‫כן, זה בא ממני?‬
‫את מגינה על ג'ן, ועל כך אני מכיר לך תודה.‬
‫למעשה, אני מגינה על הרכוש שלי.‬
‫אז מתי תעזוב אותו?‬
‫אני אמשיך בדרכי כשהערפל יתפוגג.‬
‫כפי הנראה. אבל ימים יגידו.‬
‫כן, טוב, אני אמורה לגבות ממך תשלום‬ ‫על הקמת האוהל הזה.‬
‫לגבות…‬
‫מה הוא כסף? ערך פיזי של מטבע ושטר ותו לא.‬
‫זה בדיוק מה שזה.‬
‫אני מתנהל באוקיינוס של סחר חליפין.‬
‫כן? ובמה אתה סוחר?‬
‫בכישורים שלי.‬
‫כרגע אתה מסתכל‬ ‫על הדבר המוגמר, כמובן, על החלום.‬
‫כולם עזבו כשהגשמים הגיעו,‬ ‫אז עליי להשיג דיירים משלמים חדשים.‬
‫אז יהיה לי כסף אמיתי לשחק איתו.‬
‫כבר יש לי המון צבע וטפטים.‬
‫עלייך להתחיל בשורשים.‬
‫נכון, בדיוק!‬
‫החימום, החשמל.‬
‫יש לי בעיה של מים חומים מהברזים.‬
‫את צריכה להזין את הנשמה של הבית‬ ‫כדי לנצל את מלוא הפוטנציאל שלו.‬
‫נכון.‬
‫להחיות את הצ'אקרה שלו.‬
‫אולי תוכל להתחיל בצנרת?‬
‫טיפול בצנרת הוא קצת פולשני.‬
‫הייתי רוצה להכיר את הבית קודם,‬
‫אולי באמצעות נגרות עדינה.‬
‫יש לי לוח רצפה שצריך להחליף במסדרון למעלה.‬
‫מושלם. אתחיל מחר.‬
‫יש!‬
‫כלומר, תודה.‬
‫זה יהיה נהדר.‬
‫היקיצה מחדש תהיה יפהפייה, רוזה.‬
‫יפהפייה.‬
‫כן.‬
‫קדימה, תורך!‬ ‫-לא. אני לא.‬
‫קדימה!‬
‫הינה.‬
‫קדימה, רוזה!‬
‫מה קורה כאן לכל הרוחות?‬
‫מישהי שתתה יותר מדי. כבר אמצע היום!‬
‫מה אתה עושה שם למעלה?‬ ‫-תפוס את זה! חבק את זה!‬
‫כן, בנאדם. זה דפוק לגמרי.‬
‫לא!‬
‫לא.‬
‫המים עדיין חומים, רוזה!‬
‫לא! אוי לא!‬
‫לא זאת התוכנית! התוכנית שלי!‬
‫שכחת כל מה שדיברנו!‬
‫אני שוב חש באנרגיה השלילית.‬
‫הרסת את המסדרון!‬
‫יישרנו אותו.‬
‫עקרת את כל לוחות הרצפה!‬
‫כן, אבל בשביל סירה, רוזה. סירה.‬
‫יש לך סירה! יש לך סירה בחוץ!‬
‫הסירה היא בשבילי!‬ ‫-נכון. הסירה מיועדת לאלייאס.‬
‫אלוהים! מה היה ביין הזה, ג'ן?‬
‫שתי את זה בבת אחת. זה קצת חריף.‬
‫יש לי פתרון לא אגרסיבי לצנרת.‬
‫חדשות נהדרות.‬
‫אני צריך נענע, כרוב, שתי צלוחיות,‬ ‫את התוף הזה לציון פעימות הלב‬
‫ותוף מרים בשביל הרושם.‬
‫צא מהבית שלי! צא החוצה!‬
‫הו! כן, רוזה! נצלי את העוצמה הזאת!‬
‫אלוהים!‬
‫תפרק את הסירה הזאת!‬
‫אני רוצה שכל אחד מלוחות הרצפה‬ ‫יוחזר לתוך הבית למקום שאליו הוא שייך.‬
‫ברצינות?‬ ‫-כן, ברצינות.‬
‫אתה הורס את כל מה שאני מנסה לתקן!‬
‫אלה רק כמה לוחות רצפה.‬
‫זה מסדרון שלם.‬
‫איך מישהו אמור להיכנס לחדר שלו‬
‫אם אין לי מסדרון, אלייאס?‬
‫מה אתה עושה בכלל?‬ ‫-מה…‬
‫קוסמוס אמר שהוא יעזור לי לעזוב.‬
‫מה?‬
‫אתה גר כאן בחינם. למה שתרצה לעזוב?‬
‫כי כולם רוצים.‬
‫עד מחר, המים יגיעו לתוך הבית.‬
‫אז בבקשה! קח אותם!‬
‫אני אפרק את החדר שלך‬ ‫ואתקן את המסדרון בעצמי.‬
‫לא תוכלי להישאר פה, רוזה.‬ ‫את לא מבינה את זה?‬
‫הייתי צריך להיפטר ממך לפני חודשים.‬
‫משלם לי בדגים!‬
‫אשיג אנשים טובים יותר ממך ומג'ן‬
‫ואסיים את הבית הזה בעצמי!‬
‫קדימה! לך!‬
‫תודה.‬
‫להתראות!‬
‫למה הוא לא נפרד ממני?‬
‫לא נפרדתם כבר?‬
‫לא, לא ממש.‬
‫לא חשבתי שהוא ילך.‬
‫הוא רק היה צריך קצת הכוונה. זה הכול.‬
‫אין שם שום דבר טוב יותר ממילא.‬
‫מי שמחליט לא למצוא, לא ימצא שם דבר.‬
‫אם הוא ימות, זו אשמתך.‬
‫הוא רצה לעזוב מזמן, רוזה.‬
‫הוא מעולם לא אמר לי את זה.‬
‫הוא לא רצה לפגוע בך.‬
‫טוב, לא משנה!‬
‫הוא היה חסר תועלת בשבילי ממילא.‬
‫טיפש ארור.‬
‫מה זה, לעזאזל?‬
‫אה, זה.‬
‫כן. חשבתי שתצטרכי את זה‬ ‫כשהערפל ישקע ויתפוגג.‬
‫מה? על מה אתה מדבר?‬
‫זה מנוף. תוכלי לדחוף את זה.‬
‫בשביל השחרור שלך, רוזה, אם תבחרי בזה.‬
‫תפעילי עליו קצת משקל ותוכלי ללכת.‬
‫תפסיק לדבר, חתיכת מטורף!‬
‫תפרק את זה!‬
‫אתה הורס הכול!‬
‫היי שלום, רוזה.‬
‫תודה שהענקת לי את ביתי האמיתי הראשון.‬
‫קבלי שתי מתנות.‬
‫ידידך, אלייאס.‬
‫הכול בסדר?‬
‫לא ידעתי שהוא יודע לצייר.‬
‫באמת?‬
‫רוצה לאכול ארוחת צוהריים?‬
‫פעם אחרונה לפני שאלך.‬
‫מתי את עוזבת?‬
‫נעזוב אחר כך, אמר קוסמוס.‬
‫בבוקר, אולי.‬
‫אני לא רוצה לראות אותו.‬
‫אז רק אנחנו? ארוחה אחרונה ביחד?‬
‫מה דעתך?‬
‫בסדר.‬
‫זה לא הרבה, לצערי.‬
‫המים הציפו את כל הגינה.‬
‫למה את אף פעם לא מדברת על ההצפה?‬
‫אין מה לדבר על זה.‬
‫אני יודעת שאת עסוקה בפרויקט שלך.‬
‫אז את פשוט עוזבת בלי תוכנית. זהו זה?‬
‫נכון.‬
‫לעולם לא תמצאי בית כזה שוב.‬
‫אמצא משהו אחר.‬
‫הגיע הזמן להמשיך הלאה.‬ ‫-לאן?‬
‫אנחנו לא יודעים. מוכרחים לנסות.‬
‫תראי, מה את רוצה?‬
‫לתקן את הבית הזה.‬
‫לבנות בית עם זיכרונות טובים לעצמי,‬
‫אבל אני נלחמת במקום הזה כבר שנים.‬
‫אל תפחדי להיות מישהו אחר.‬
‫אוי נו, בשם אלוהים.‬
‫נסי לראות את הדברים הטובים שהצלחת לעשות.‬
‫תאהבי את העבר שלך, אבל תמשיכי הלאה.‬
‫את נשמעת כמו המשוגע הזה.‬
‫הוא פה רק כדי לעזור לך להמשיך הלאה.‬
‫כן, אז הוא לא מכיר אותי.‬
‫איש מכם לא מכיר.‬
‫די…‬
‫אל תפחדי.‬
‫מה? מה כוונתך כוונתך ב"אל תפחדי"?‬
‫ג'ן?‬
‫ג'ן, איפה את?‬
‫מה קורה?‬
‫ג'ן?‬
‫הלו?‬
‫ג'ן? מישהו?‬
‫איפה את?‬
‫חכי!‬
‫אל תלכי!‬
‫הלו?‬
‫לא!‬
‫ג'ן?‬
‫מספיק! לא!‬
‫לא!‬
‫אלייאס?‬
‫היי שלום, רוזה.‬
‫מה?‬
‫רוזה!‬
‫ג'ן?‬
‫ג'ן!‬
‫בואי! תצטרפי אלינו, רוזה!‬
‫אני לא יכולה!‬
‫בואי, רוזה!‬
‫אני לא יכולה להגיע אלייך!‬
‫פשוט, תחזרי!‬
‫בבקשה!‬
‫אני רוצה ללכת.‬
‫בבקשה.‬
‫תן לי ללכת.‬
‫- דירות סטודיו להשכרה -‬
‫את מסוגלת!‬
‫קדימה, רוזה!‬
‫כן!‬
‫יופי, רוזה!‬
‫היי!‬
‫טוב.‬