Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Živjo.
Kaj delaš tu?
Izgubil sem se.
Ojej. No, to pa ni dobro.
Kako pa si prišel sem?
No… Živjo.
-Koga si pozdravil? -Živjo, torta.
Katera torta?
Tista. Zelo slastna se mi zdi.
Fantastična. Čudovita.
-Ne vidim torte. -Je, je…
Drevo je.
Lepo drevo je. In res je malce podobno torti.
Torej… Ja. Ni torte. Pa izgubil si se.
Ja.
Stara krtica mi je nekoč rekla:
"Ko se izgubiš, sledi reki, peljala te bo domov."
Ne vidim reke.
Morda jo boš videl s tiste veje. Če boš videl torto, ko boš gori…
Zelo žal mi je.
O ne. Meni je žal.
-Si v redu? -Čisto moja krivda.
Zelo mi je žal.
Nikar. Hvala. Malce prevroče mi je bilo.
Kaj vidiš?
Pravzaprav nič.
Kaj bi bil rad, ko boš velik?
Prijazen.
Ni je čez prijaznost. Mirno ždi za vsemi stvarmi.
Toliko lepote, ki jo moramo varovati.
Ja. Zelo veliko.
Si cel?
Oprosti. Ja, čisto nič mi ni.
Pomislil sem, da bi morala začeti iskati reko.
Tristo limonovih glazur! To pa je hrib!
Je tako bolje?
Nočem te preveč obremenjevati.
-V redu je. -Hvala.
Kaj je tisto tam?
Divjina.
Ne boj se je.
Glej, reko vidim.
Čakaj. Kaj?
Rekel sem ne boj se, ne steci k njej.
Resno, no! Krščenduš.
Imaš najljubši rek?
-Imam. -Kateri pa je?
Če ti ne uspe že prvič, pojej kos torte.
-A tako. Pa deluje? -Vedno.
Je krtica rekla, po kateri poti morava?
Nisem je vprašal.
Ni čudno? Vidimo lahko le svojo zunanjost,
skoraj vse pa se dogaja v notranjosti.
Je kdo tam?
Mrači se.
-Bova… -Prav imaš.
Jutri bova šla.
Kaj je bilo to?
Predstavljaj si, kakšni bi bili, če bi se manj bali.
Večina starih krtov si želi, da bi manj sledili svojih strahovom
in bolj svojim sanjam.
O čem pa ti sanjaš?
-O domu. -Kakšen pa je?
Ne vem. Ne vem natančno.
Vem pa, da ga potrebujem.
Ojej. Lačen se mi zdi.
Res je.
Ne boj se, lisjak je odšel.
Kaj je to?
Ne vem natančno.
Se je kdo ranil?
Mogoče.
Greva pogledat?
Pametno. Tu notri bom ostal. Da te bom grel.
Prav. Hvala.
Lisjak je.
Ujel se je.
-Ojej. -Prosim, bodi previden.
Ne bojim se. Ne bojim se. Ne bojim se.
Če se ne bi ujel v zanko,
bi te ubil.
Če boš ostal v zanki,
boš poginil.
Odličen si bil.
Ena naših največjih svoboščin je naš odziv na stvari.
Čudovito jutro.
Se odpraviva…
Opla. Kotališ se.
Kot snežena kepa si. Ne, kot krtova kepa.
Snežni krt. Nehaj se valiti.
Tristo kosmatih.
Ojej, ne. Reka. Pazi!
Primi me za roko.
O ne. Lisjak.
Ne, ne, ne!
Ne.
Hvala.
Lisjak se je vrnil. Misliš, da gre z nama?
Upam.
-Mogoče se je tudi on izgubil. -Vsak se kdaj počuti izgubljen. Jaz se že.
Vem, kakšen je dom.
-Res? -Ja.
Ima stene, streho, zvonec nad vrati in v vsakem oknu torte.
-To je slaščičarna. -Ni to vrsta doma?
-V slaščičarni ne moreš živeti. -Le zakaj ne?
Po mojem je dom tam, kjer je toplo.
In prijetno. Pa svetlo.
Živjo.
Si že dolgo tu?
Tako se mi zdi.
-Si se izgubil? -Ne.
Midva sva se, vendar imava načrt.
Sneg na drevesih je videti kot glazura.
Obseden si.
Ko s prijatelji nič ne počneš, nikoli ne počneš nič.
Ne.
Glej to.
Tako majhen sem!
Ja, vendar počneš velike stvari.
No, kaj bomo?
Torto iščemo.
A tako?
Ne, hecam se. Reki sledimo, da bi našli dom.
-Kako daleč je? -Ne veva.
No, potem pa kar pot pod noge.
-Kako hitro tečeš? -Ne morem reči, da sem rojen športnik.
Sem pa nekoč zmagal na tekmovanju v kopanju.
Nisem mislil tebe.
Razumem. No… Ježeš.
Padel si.
Vendar sem tu.
Oprosti.
Nesreča je bila.
Jaz sem kriv. Izpustil sem se.
Ojej. Oprosti. Oprosti.
No, no. Solze tečejo z razlogom.
So tvoja moč, ne šibkost.
Bolj verjameš vame kot jaz.
Saj bo bolje.
Življenje je težko.
Vendar si ljubljen.
Glejte. Luči.
Videti je dom.
Res je, kajne?
Lisjak nič ne reče.
Ne. Lepo je, da je z nami.
Če sem iskren…
Pogosto se mi zdi,
da ne znam povedati nič zanimivega.
Iskrenost je vedno zanimiva.
Kaj je najpogumnejše, kar si kdaj rekel?
"Na pomoč."
To, da prosiš za pomoč, ni vdaja.
To pomeni, da se nočeš vdati.
Včasih bi rad rekel: "Rad vas imam."
-Pa mi je težko. -Res?
Ja, zato rečem: "Vesel sem, da smo vsi tu."
Prav.
Vesel sem, da smo vsi tu.
Tudi mi smo veseli, da smo tu.
Kaj bomo? Ne kaže dobro.
Ojej, to mi ni všeč.
Ko se ti zdi, da velike stvari uidejo nadzoru,
se posveti tistemu, kar imaš rad in je pred tabo.
To mi je všeč.
Nevihta bo minila.
O ne. Kje so luči? Ne vidim jih več.
Zdi se mi, da nas čaka dolga pot.
Vem. Toda poglej, kako daleč smo prišli.
Ne vem, ali bom zmogel.
Nikoli ne bom našel doma.
Veš,
včasih ti jo možgani zagodejo.
Govorijo ti, da nisi dovolj dober. Da je vse brezupno.
Toda ugotovil sem tole…
Ljubljen si in pomemben.
Na svet si prinesel stvari, ki jih ne more nihče drug.
Zato vztrajaj.
Si dobro?
Nekaj sem vam zamolčal.
Kaj?
Znam leteti.
Leteti znaš?
Ja. Vendar sem nehal, ker so bili drugi konji ljubosumni.
Mi te imamo radi, če letiš ali ne.
Pridruži se nam.
Rajši bom ostal tu. Hvala.
Prosim.
Glej. Tam je.
Našel si ga.
Videti je dom, kajne?
No, pa smo prispeli.
Ja.
Hvala.
Zbogom.
Nikoli ne pozabi, da si ti dovolj.
Tak, kot si.
Vesel sem, da smo vsi tu.
Vesel sem, da ste tu.
Zbogom.
Zelo vas bom pogrešal.
Ne.
Dom ni vedno kraj, kajne?
No, toplo je.
In zelo prijazno.
Pa poglejte zvezde.
Torej veste vse o meni?
Ja.
In me imate še vedno radi?
Še raje te imamo.
Zato smo tu, kajne?
Zaradi torte?
Da ljubimo.
In smo ljubljeni.
PO KNJIGI FANT, KRT, LISICA IN KONJ, CHARLIE MACKESY
Prevedla Lorena Dobrila