Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
GUTTEN, MULDVARPEN, REVEN OG HESTEN
Hallo.
Hva gjør du her?
Jeg har gått meg bort.
Å, hjelpes. Sånn kan vi ikke ha det.
Så hvordan havnet du her?
Men hallo.
Hallo, hvem?
Hallo, kake.
Hva for en kake?
Den kaken. Den ser nydelig ut.
Spektakulær. Den er fabelaktig.
Jeg ser ingen kake.
Den er...
Det er et tre.
Men det er et pent tre. Og det lignet jo litt på en kake.
Nå vel. Ingen kake. Og du har gått deg bort.
Ja.
En gammel muldvarp sa en gang:
"Hvis du har gått deg bort, skal du følge elven, så fører den deg hjem."
Men jeg ser ingen elv.
Kanskje du kan se en fra greinen der. Og hvis du får øye på en kake også...
Beklager.
Nei, jeg beklager.
-Er alt i orden? -Helt min egen skyld.
-Beklager så mye. -Nei da. Takk. Jeg var egentlig litt varm.
-Hva ser du? -Ingenting, egentlig.
Hva vil du bli når du blir stor?
Snill.
Ingenting slår vennlighet.
Den fins der i alle ting.
Så mye skjønnhet som vi må passe på.
Ja. Så mye.
Gikk det bra?
Beklager. Ja, helt fint.
Jeg tenkte bare vi burde se etter den elven.
Dette er jammen noe til bakke.
Er dette bedre?
Jeg vil ikke være til bry.
-Det går fint. -Takk, da.
Hva er det der borte?
Det ukjente. Ikke vær redd for det.
Se. Jeg ser en elv.
Vent. Hva?
Jeg sa: Ikke vær redd. Ikke løp rett på.
Ærlig talt. Hjelpes meg.
Har du et yndlingsordtak?
Ja.
Hva er det?
Hvis det er noe du ikke får til, så spis litt kake.
Jeg forstår. Virker det?
Bestandig.
Sa muldvarpen hvilken vei vi skulle gå?
Jeg spurte ikke.
Er det ikke rart? Vi ser bare utsiden av hverandre,
men nesten alt skjer på innsiden.
Er det noe der?
Det blir mørkt.
Skal vi...
God idé.
Vi kan gå i morgen.
Hva var det?
Tenk hvordan vi ville hatt det hvis vi ikke var så redde.
De fleste jeg kjenner, sier at de skulle ha lyttet mindre til frykten
og mer til drømmene sine.
-Hva drømmer du om? -Hjemmet mitt.
-Hvordan er det? -Jeg vet ikke. Jeg er ikke sikker.
Men jeg vet at jeg trenger det.
-Å, hjelp. Han ser sulten ut. -Det gjør han.
Det er ingen fare. Reven har gått.
Hva var det?
Jeg vet ikke.
-Tror du noen har skadet seg? -Kanskje.
Burde vi gå og se?
God idé. Jeg blir her inne og varmer deg.
Ja vel. Takk.
Det er reven.
Han er fanget.
Kjære vene.
Vær forsiktig.
Jeg er ikke redd, jeg er ikke redd.
Hadde jeg ikke vært fanget her...
...hadde jeg drept deg.
Hvis du ikke kommer løs...
...kan du dø.
Så flink du var.
En av våre største gaver er at vi er fri til å velge hvordan vi reagerer på ting.
Nydelig morgen.
Skal vi gå...
Oi. Du ruller.
Du ligner en snøball. Nei, en muldball.
En snøvarp. Stopp.
Hjelpes meg.
Å, hjelp. Elven. Pass opp!
Ta hånden min.
Å, nei. Reven.
Nei!
Nei.
Takk.
Reven er tilbake. Tror du han vil bli med oss?
-Det håper jeg. -Kanskje han også har gått seg bort.
Jeg tror alle går seg litt bort iblant. Det gjør iallfall jeg.
Jeg vet hva et hjem er.
-Vet du? -Ja.
Det har vegger, tak, ringeklokke ved døren og kaker i alle vinduer.
-Jeg tror det er et bakeri. -Er ikke det et slags hjem?
-Du kan ikke bo i et bakeri. -Hvorfor ikke det?
For meg er et hjem et sted som er varmt
og vennlig, med lys.
Hallo.
-Har du vært her lenge? -Det føles sånn.
-Har du gått deg bort? -Nei.
Det har vi, men vi har en plan.
Snøen på trærne ser akkurat ut som glasur.
Du er helt besatt.
Å gjøre ingenting sammen med venner er vel aldri ingenting, er det?
Nei.
Se på det.
Jeg er så liten.
Ja, men du utgjør stor forskjell.
Hva skal vi nå?
Vi er på jakt etter kake.
Så det er dere?
Nei, ikke egentlig. Vi følger elven for å finne et hjem.
-Hvor langt er det? -Vi vet ikke.
Da får vi vel komme oss av gårde.
-Hvor fort kan du løpe? -Jeg er jo ingen rask atlet.
Men jeg har en gang vunnet en gravekonkurranse.
Jeg mente ikke deg.
Jeg forstår. Jeg... Å, hjelpes!
Du falt.
Men jeg har deg.
Unnskyld.
Det var et uhell.
Det var min skyld. Jeg slapp taket.
Huff. Unnskyld.
Nei. Det er en grunn til at tårer faller.
De viser styrke, ikke svakhet.
Dere har nok mer tro på meg enn jeg har selv.
Du tar oss igjen.
Livet er vanskelig.
Men du er elsket.
Se. Lys.
-Det ser ut som et hjem. -Ja, det gjør det.
Reven sier aldri noe.
Nei. Og det er så fint at han er med.
For å være ærlig...
...så føler jeg ofte
at jeg ikke har noe interessant å si.
Å være ærlig er alltid interessant.
Hva er det modigste du har sagt?
Hjelp.
Å be om hjelp er ikke å gi opp.
Det er å nekte å gi opp.
Noen ganger vil jeg si: "Jeg er så glad i dere."
-Men jeg syns det er vanskelig. -Gjør du?
Ja, så jeg sier heller: "Jeg er glad vi er her alle sammen."
Ja vel.
-Jeg er glad vi er her alle sammen. -Vi er også glade vi er her.
Hva skal vi gjøre? Det hørtes ikke bra ut.
Dette liker jeg ikke.
Når de store tingene blir vanskelige,
skal du tenke på alt du har, som du er glad i.
Så fint.
Stormen går over.
Å, nei. Hvor er lysene? Jeg ser dem ikke lenger.
Det føles som vi har så langt igjen.
Jeg vet det. Men se hvor langt vi har kommet.
Jeg tror ikke jeg klarer det.
Jeg kommer aldri til å finne hjem.
Vet du...
...noen ganger kan hjernen spille deg et puss.
Den kan si at du ikke duger, at alt er håpløst.
Men jeg har oppdaget dette:
Du er elsket og viktig,
og du gir verden noe ingen andre kan.
Så hold ut.
Går det bra med deg?
Det er noe jeg ikke har fortalt.
Hva da?
Jeg kan fly.
Kan du fly?
Ja. Men jeg sluttet med det, fordi de andre hestene ble misunnelige.
Vi er glad i deg, enten du kan fly eller ikke.
Bli med oss.
Jeg tror jeg blir her. Ellers takk.
Vær så snill.
Se. Der er det.
Du fant det.
Det ser ut som et hjem, gjør det ikke?
Vel, da er vi fremme.
Ja.
Takk.
Farvel.
Du må huske...
...at du er god nok. Akkurat som du er.
Jeg er glad vi er her alle sammen.
Jeg er så glad du er her også.
Farvel.
Jeg kommer til å savne dere.
Nei.
Et hjem må ikke alltid være et spesielt sted.
Her er det varmt.
Og vennlig.
Og se på stjernene.
-Så dere vet alt om meg? -Ja.
-Og dere er glad i meg likevel? -Vi er bare enda mer glad i deg.
Det er derfor vi er her, er det ikke?
For å spise kake?
For å være glad i noen. Og for at noen skal være glad i oss.
BASERT PÅ BOKEN "GUTTEN, MULDVARPEN, REVEN OG HESTEN" AV CHARLES MACKESY
Tekst: Trine Haugen