Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Sveiks!
Ko tu te dari?
Esmu apmaldījies.
Ak vai! Nu, tas nav labi.
Nu? Kā tu te nokļuvi?
Ak, sveika!
Sveika kas?
Sveika, torte!
Kāda torte?
Tā torte. Izskatās garda.
Iespaidīga. Nu, tā ir brīnišķīga.
Es nekādu torti neredzu.
Tā…
Tas ir koks.
Tas ir skaists koks. Un tas tiešām mazliet atgādināja torti.
Tātad… Jā. Tortes nav. Un tu esi apmaldījies.
Jā.
Kāda veca kurmiene man reiz teica:
"Kad esi apmaldījies, ej līdzi upei, un tā tevi aizvedīs mājās."
Bet es nekādu upi neredzu.
Varbūt ieraudzīsi no tā zara.
Un, ja, tur augšā esot, ieraugi torti…
Es ļoti atvainojos.
Nē. Atvainojos es.
Vai tev viss labi?
Pats esmu vainīgs.
Man tiešām žēl.
Nu, nē. Paldies. Vispār es mazliet sasildījos.
Ko tu redzi?
Patiesībā neko.
Kāds tu gribi būt, kad izaugsi?
Labsirdīgs.
Labsirdību nepārspēj nekas.
Tā klusi mīt it visā.
Tik liels skaistums, par ko mums jārūpējas.
Jā. Tik liels!
Vai nesasities?
Atvaino! Nē, nemaz.
Nē. Tikai iedomājos, ka vajadzētu sākt meklēt to upi.
Ka tevi glazūra! Šis nu gan ir kāpiens!
Vai tā ir labāk?
Es negribu tevi pārāk apgrūtināt.
-Man nav grūti. -Nu, paldies.
Kas ir tur tālumā?
Neskartā daba.
Nebaidies no tās!
Skat! Es redzu upi.
Pagaidi! Ko?
Es teicu, lai nebaidies, nevis meties tieši iekšā.
Nu tiešām! Tad nu gan!
Vai tev ir kāds mīļš teiciens?
Jā.
Kāds tas ir?
Ja sākumā kaut kas neizdodas, ieēd torti!
Ak tā. Vai tas palīdz?
Vienmēr.
Vai vecā kurmiene pateica, kurā virzienā jāiet?
To es viņai nepajautāju.
Vai nav savādi? Varam redzēt tikai savu ārpusi,
bet gandrīz viss notiek iekšā.
Vai tur kāds ir?
Kļūst tumšs.
Varbūt…
Laba doma.
Dosimies ceļā rīt.
Kas tas bija?
Iedomājies, kā būtu, ja mēs tik ļoti nebaidītos.
Vairums veco kurmju, ko pazīstu, gribētu, kaut viņi mazāk būtu klausījušies bailēs
un vairāk savos sapņos.
Par ko sapņo tu?
Par mājām.
Ā! Kādas tās ir?
Nezinu. Man… īsti nav skaidrs.
Bet zinu, ka man tās vajag.
Ak vai! Izskatās izsalkusi.
Tiešām.
Viss kārtībā. Lapsa ir prom.
Kas tas bija?
Īsti nezinu.
Domā - kāds savainojies?
Varbūt.
Aiziesim pārbaudīt?
Laba doma. Es palikšu te iekšā, lai tevi sildītu.
Labi. Paldies.
Tā ir lapsa.
Iekritusi lamatās.
Ak vai!
Lūdzu, esi uzmanīgs!
Es nebaidos.
Ja es nebūtu iekritusi šai slazdā,
es tevi nogalinātu.
Ja tu paliksi tai slazdā,
tu nomirsi.
Tas tev izdevās lieliski.
Viena no mūsu lielākajām brīvībām ir tā, kā mēs uz visu reaģējam.
Burvīgs rīts.
Vai dosimies ce…
Ups! Tu ripo.
Tu izskaties kā sniega pika. Nē, kā kurmja pika.
Kā sniega kurmis. Beidz ripot!
Ak tu dieniņ!
Ak vai! Nē. Upe. Uzmanies!
Ķeries pie rokas!
Ai, nē! Lapsa.
Nē!
Nē.
Paldies.
Lapsa ir atpakaļ. Domā - viņa nāks mums līdzi?
-Es tiešām tā ceru. -Varbūt arī viņa ir apmaldījusies.
Domāju - katrs kādreiz jūtas apmaldījies. Zinu, ka man tā ir.
Es zinu, kā izskatās mājas.
-Tiešām? -Jā.
Tām ir sienas, jumts, zvaniņš virs durvīm un visos logos tortes.
Domāju, ka tas ir tortu veikals.
Vai tad arī tās nav mājas?
Tortu veikalā nevar dzīvot.
Kāpēc tad ne?
Man liekas - mājas ir tur, kur ir silti
un labi un spīd gaisma.
Sveiks!
Vai tu te esi jau ilgi?
Tā šķiet.
Esi apmaldījies?
Nē.
Mēs gan esam, taču mums ir plāns.
Sniegs uz kokiem tiešām izskatās gluži kā glazūra.
Tu esi kā apsēsts.
Nedarīt neko ar draugiem nekad nenozīmē nedarīt neko, vai ne?
Jā.
Paskat tik!
Es esmu tik mazs.
Jā, bet tev ir milzīga nozīme.
Nu, ko mēs darīsim?
Mēs meklējam torti.
Vai tiešām?
Nē, ne gluži. Mēs ejam līdzi upei, lai atrastu mājas.
Cik tālu tās ir?
Mēs nezinām.
Nu, tad dosimies ceļā!
Cik ātri tu spēj skriet?
Es neteiktu, ka esmu dzimis sportists,
bet reiz es tiešām uzvarēju rakšanas sacensībā.
Es nejautāju tev.
Skaidrs. Nu, es… Tu re!
Tu nokriti.
Bet esmu ar tevi.
Piedodiet!
Tas bija negadījums.
Tā ir mana vaina. Es atlaidu rokas.
Ak vai! Piedodiet!
Nē. Asaras nelīst bez iemesla.
Un tās ir tavs spēks, nevis vājums.
Domāju - tu man tici vairāk nekā es pats.
Gan iemācīsies.
Dzīve ir grūta…
bet tevi mīl.
Skat! Gaismas.
Tās izskatās kā mājas.
Jā, tiešām, vai ne?
Lapsa nekad neko nesaka.
Nē. Un tas ir jauki, ka viņa ir ar mums.
Godīgi sakot…
man bieži liekas,
ka man nav nekā interesanta, ko teikt.
Ja esam godīgi, tas vienmēr ir interesanti.
Kas ir drosmīgākais, ko jebkad esi pateicis?
"Palīdzi!"
Lūgt palīdzību nenozīmē padoties.
Tas nozīmē - nepadoties.
Dažreiz es gribu teikt: "Es jūs visus mīlu."
Bet to pateikt ir grūti.
Tiešām?
Jā, tāpēc saku apmēram tā: "Man prieks, ka visi te esam."
Skaidrs.
Man prieks, ka visi te esam.
Mums arī prieks, ka te esam.
Ko lai darām? Tas neizklausījās labi.
Mīļo pasaulīt! Tas man nepatīk.
Kad šķiet, ka lielos notikumus ietekmēt nespēj,
pievērsies tam, ko mīli, tepat blakus.
Tas man patīk.
Vētra pāries.
Nē! Kur tad gaismas? Es tās vairs neredzu.
Šķiet - mums vēl jāiet tik tālu.
Zinu. Bet paskaties, cik tālu jau esam atnākuši.
Es tikai nedomāju, ka to spēšu.
Es nekad neatradīšu mājas.
Zini,
dažreiz prāts mūs māna.
Tas stāsta, ka nekam nederam, ka viss ir bezcerīgi.
Bet esmu atklājusi:
mūs mīl un mēs esam svarīgi.
Mēs katrs ienesam šajā pasaulē to, ko neienes neviens cits.
Tāpēc turies!
Vai tev kaut kas kaiš?
Ir kas tāds, ko neesmu tev izstāstījis.
Kas?
Es protu lidot.
Tu proti lidot?
Jā. Bet es to pārtraucu darīt, jo pārējie zirgi kļuva skaudīgi.
Mēs tevi mīlam, vai tu proti lidot vai ne.
Nāc pie mums!
Domāju, ka palikšu tepat. Paldies.
Lūdzu!
Skaties! Tur tās ir.
Tu atradi.
Tās izskatās pēc mājām, vai ne?
Nu… Tad jau esam klāt.
Jā.
Paldies.
Ardievu!
Vienmēr atceries:
tu esi pietiekams.
Tieši tāds, kāds esi.
Man prieks, ka visi te esam.
Man liels prieks, ka te esi arī tu.
Ardievu!
Es pēc jums ļoti ilgošos.
Nē.
Mājas ne vienmēr ir vieta, vai ne?
Nu, tagad ir silti.
Un ļoti labi.
Un paskat uz zvaigznēm!
Tātad jūs par mani visu zināt?
Jā.
Un tomēr mani mīlat?
Mēs tevi mīlam vēl jo vairāk.
Tādēļ mēs te esam, vai ne?
Lai ēstu torti?
Lai mīlētu.
Un tiktu mīlēti.
PĒC GRĀMATAS PUIKA, KURMIS, LAPSA UN ZIRGS
AUTORS - ČĀRLIJS MAKESIJS
Tulkojusi Inguna Puķīte