Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
A KISFIÚ, A VAKOND, A RÓKA ÉS A LÓ
Szia!
Hát te mit csinálsz itt?
Eltévedtem.
Ó, jaj! Hát, az nem jó.
Hogyan kerültél ide?
Ó, szia!
Kinek köszöntél?
Szia, süti!
Milyen süti?
Az ott! Nagyon finomnak tűnik.
Ez csodálatos! Tényleg lélegzetelállító.
Én nem látok sütit.
Ez…
Ez egy fa.
Szép fa. És tényleg sütiszerűnek tűnt.
Nos… Igen. Nincs sütink. És te eltévedtél.
Igen.
Egy öreg vakond azt mondta régen:
„Ha eltévedtél, csak kövesd a folyót, és az majd hazavezet!”
De én nem látok folyót.
Próbáld meg arról az ágról!
És ha esetleg sütire bukkannál fent a…
Jaj, ne haragudj!
Ó, nem. Én kérek bocsánatot.
Jól vagy?
Az én hibám volt.
Nagyon sajnálom.
Nem kell. Köszönöm. Igazából egy kicsit melegem is volt.
Mit látsz?
Igazából semmit.
Mi leszel, ha nagy leszel?
Kedves.
Annál nincs is jobb.
Mindenhol ott van, szép csendben.
Mennyi szépség van itt, amit óvnunk kell!
Igen. Tényleg sok.
Jól vagy?
Bocsánat. Igen, prímán.
Arra gondoltam, hogy megkereshetnénk azt a folyót.
Te jó krémes! Micsoda meredek domb!
Így jobb?
De nem szeretnék a terhedre lenni.
- Nem leszel. - Hát, köszönöm.
Arra mi van?
A vadon.
Ne félj tőle!
Nézd! Ott egy folyó.
Várj! Lassabban! Azt mondtam, ne félj tőle, nem azt, hogy rongyolj bele!
Ez a fiú! Minyonomra mondom!
Neked van kedvenc mondásod?
Van.
Mi az?
Ha valami nem sikerül, egyél egy kis sütit!
Értem. És beválik?
Mindig.
Az öreg vakond mondta, hogy merre menjünk?
Azt nem kérdeztem.
Nem különös, hogy mi csak a külsőnket látjuk,
pedig szinte minden belül történik?
Van ott valami?
Kezd esteledni.
Nem kellene…
Jó ötlet.
Majd holnap nekivágunk.
Mi volt ez?
Képzeld, milyen lenne az, ha nem félnénk ennyire!
A legtöbb öreg vakond ismerősöm inkább a félelmeire hallgatott volna,
mint az álmaira.
Te miről álmodsz?
Otthonról.
És az milyen?
Nem tudom. Nem tudom… milyen.
De azt tudom, hogy kell.
Ó, jaj! Éhesnek tűnik.
Igen.
Ne félj! Elment már a róka.
Mi volt ez?
Nem tudom.
Szerinted megsérült?
Lehet.
Ne nézzük meg?
De, jó ötlet. Én itt maradok, hogy melegítselek.
Jó. Köszönöm.
Ez a róka!
Csapdába esett.
Ó, jaj!
Kérlek, vigyázz!
Nem félek.
Ha most nem lennék csapdában,
azonnal megölnélek.
Ha a csapdában maradsz,
akkor meghalsz.
Ügyes voltál!
A legnagyobb szabadságunk az, hogy hogyan tudunk reagálni a dolgokra.
Milyen szép ez a reggel!
Akkor indul…
Hoppá! Gurulsz.
Mint egy hógolyó! Nem, vakondlyó.
Vagy hóvakond. Állj meg!
Isleremre!
Ó, jaj, ne! A folyó! Vigyázz!
Fogd meg a kezem!
Jaj, ne! A róka!
Ne!
Köszönöm.
Visszajött a róka. Szerinted velünk tart?
Remélem.
Lehet, ő is eltévedt.
Nos, szerintem bárki lehet elveszett lélek. Én biztosan.
Tudom, milyen lenne az otthon.
- Tényleg? - Igen.
Van fala, teteje, csengő az ajtó felett, és minden ablakban egy süti.
Az egy cukrászda!
Az nem lehet egy otthon?
Cukrászdában nem élhetsz.
De miért nem?
Szerintem az otthon egy meleg hely,
kedves, fényes.
Szia!
Régóta álldogálsz itt?
Úgy érzem.
Eltévedtél?
Nem.
Mi igen, de van egy tervünk.
A hó pont olyan a fákon, mintha cukormáz lenne rajtuk.
Te meg a süti!
A semmittevés a barátaiddal igazából nem is semmittevés, ugye?
Igen.
Nahát!
Milyen kicsi vagyok!
Kicsi, de nagyon sokat számítasz.
Szóval mi a terv?
Először keresünk egy sütit.
Valóban?
Igazából nem. A folyót követjük, hogy otthonra leljünk.
Messze van?
Nem tudjuk.
Hát, akkor induljunk is!
Milyen gyorsan futsz?
Nos, én sosem voltam nagy sportoló,
de egyszer megnyertem az ásóversenyt.
Nem te.
Jó. Hát… Jaj!
Leestél.
Segítek.
Bocsánat.
Véletlen volt.
Én tehetek róla. Elengedtem a sörényedet.
Ó, jaj! Bocsánat.
Ne sajnáld! Nem véletlenül sírunk.
A könnyek az erősségeink, nem a gyengeségeink.
Szerintem te jobban hiszel bennem, mint én magamban.
Majd te is fogsz.
Az élet nehéz…
de fontos vagy.
Nézzétek! Fények.
Otthonnak tűnik.
Valóban.
A róka sosem beszél.
Nem. És jó, hogy velünk tart.
Bevallom…
gyakran érzem úgy,
hogy az én mondanivalóm nem érdekes.
Az őszinteség mindig az.
Mi a legbátrabb dolog, amit valaha kimondtál?
„Segítség.”
Ha segítséget kérsz, attól nem adod fel.
Épp ellenkezőleg.
Néha szeretném azt mondani: „Szeretlek titeket.”
De ez olyan nehéz!
Tényleg?
Igen, így ilyeneket mondok: „De jó, hogy mind itt vagyunk!”
Értem.
De jó, hogy mind itt vagyunk!
Szerintünk is nagyon jó.
Most mit tegyünk? Ez elég baljós volt.
Jaj, nem tetszik ez nekem!
Amikor úgy érzed, minden felfordul,
koncentrálj arra, amit szeretsz, ami ott van neked!
Ez jó!
A vihar úgyis elvonul.
Ó, ne! Hová tűntek a fények? Nem látom.
Még olyan hosszú út áll előttünk!
Tudom. De már nagy utat tettünk meg.
Szerintem nem fog sikerülni.
Sosem találok otthonra.
Tudod,
néha az agyad becsap téged.
Azt mondja, hogy nem vagy elég jó, és semmi értelme az egésznek.
De rájöttem valamire:
Szeretnek téged, fontos vagy,
és olyat adsz a világnak, amit senki más.
Úgyhogy tarts ki!
Minden rendben?
Van valami, amit nem mondtam el nektek.
Mi az?
Tudok repülni.
Tudsz repülni?
Igen. De már nem repülök, mert a többi ló irigykedett rám.
Hát, mi szeretünk téged, akár repülsz, akár nem.
Gyere te is!
Én inkább itt maradok. Köszönöm.
Kérlek!
Nézzétek! Ott van.
Megtaláltad.
Ez otthonnak tűnik, ugye?
Nos, akkor itt a vége.
Igen.
Köszönöm.
Ég veled!
Ne feledd…
jó vagy!
Ahogy vagy.
De jó, hogy mind itt vagyunk!
Szerintem is jó, hogy itt vagy.
Ég veletek!
Nagyon fogtok hiányozni.
Nem.
Az otthon nem mindig egy hely, ugye?
Nos, itt is kellemes.
És nagyon kedves.
És nézzétek a csillagokat!
Akkor mindent tudtok rólam?
Tudunk.
És így is szerettek?
Így még inkább.
Ezért vagyunk itt, nem?
A sütiért?
Hogy szeressünk.
És viszontszeressenek.
KÉSZÜLT: CHARLIE MACKESY A KISFIÚ, A VAKOND, A RÓKA ÉS A LÓ
CÍMŰ MŰVE ALAPJÁN
A feliratot fordította: Alimuradov Dóra