Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Moikka. Nimeni on Orion.
Minäkin olen lapsi, joten se yhdistää meitä.
Näin sinun istuvan yksin -
ja ajattelin, että haluaisit seuraa.
Minä haluaisin.
Siksi kävelen kohti sinua ja...
Kävelen suoraan ohitsesi.
Ai miksikö?
Koska pelkään, Sally.
Haluatko tietää, mitä pelkään? Kaikenlaista.
Tässä tapauksessa hylkäämistä ja nöyryytystä.
Kerrot ystävillesi, jotka nauraisivat minulle.
Enkä pelkää vain sinua, Sally.
Tai tyttöjä yleensä.
Pelkään melkein kaikkea.
Tonnikalaa. Mitä sinulla on?
Olisi aika kiva tietää.
Kuraattori kehotti kirjaamaan pelot ylös.
Muistikirjani auttaa siinä.
HÖPÖTÄN
Sivu 14. Pelkään, että pönttö menee tukkoon.
TUKOS!
Pian koko koulu tulvii.
Luojan kiitos.
Pelkään, että vastaan väärin luokassa.
Kuka saapui ensimmäisenä Intiaan meritse?
Minä! - Hankala tilanne.
Ope pyytää niitä, jotka eivät viittaa.
Käden nostaminen on silti vaarallista.
Yritän näyttää näkymättömältä, mutta en liikaa.
Se on Vasco da Gama.
Se on vastaus moniin kysymyksiin.
Pelkään, että sanoisin "Gasco da Vama" -
tai "Dasco ga Vama". Sitten kaikki nauraisivat.
Ope Spinoza, minä tiedän! - Niin, Lisa?
Vasco da Gama. - Hienoa, Lisa.
En erityisemmin pidä Lisasta.
En erityisemmin pidä monista asioista.
Pelkään murhanhimoisia klovneja.
Kännykän säteilyä.
Hei, mummi.
Hyttysenpistoja.
Putoamista katolta.
Tervehdystä. - Huvaa hyömentä!
Mehiläisiä, koiria, merta.
Joukkueen häviävän vuokseni.
Ota koppi!
KOTI 32 - VIERAS 33
Pelkään pukuhuoneita. Koska A, kuka muka ei pelkää?
Kaikki okei?
Ja B, Richie Panici.
Kappas, kukas se sinä on. Poru-Orion.
Hei, Richie.
Käytätkö housuja usein?
Pelkään Richie Panicin nöyryytystä.
Että hän lyö minua.
Pelkään lyöväni häntä takaisin.
Nenä uppoaa aivoihin, hän kuolee.
Niin voi kai oikeasti käydä.
Joudun vankilaan. Piinaava syyllisyys...
Hei! Kysyin, käytätkö housuja usein. Älä ole töykeä.
Kyllä, käytän housuja.
Useinko?
Mitä vihkoa kannat mukanasi?
"Pelkään hirviöitä, mehiläisiä, parturia, koiria,
valtamerta, Richie Panicia..." Hei! Olen kuuluisa, kiitos!
Piirsit minut kuolleeksi! Kukaan ei tee sellaista!
Täten vakatarikoin vihon, jossa on törkeyksiä minusta,
Richie Panicista.
Jos en pelkäisi, sanoisin vastaan.
Kirjoitin syvällisiä,
eikä hän saa viedä sitä.
Sanoisin, että sana on takavarikoida.
Kiitos, Richie.
Häh?
Ihan sama.
En tiedä, miksi kiitin.
KIITOS RICHIE
JAKOKULMA
Hyvää viikonloppua.
Muistakaa jättää lupalappu pöydälleni.
Bussi planetaarioon lähtee maanantaina yhdeksältä.
Toivoin, että ope Spinoza olisi unohtanut retken.
Tästä tulee hauskaa!
Miten niin hauskaa, Lisa?
Oletko järjiltäsi? Retki kuulostaa kamalalta.
Pakkaudumme rämään bussiin -
ja ajamme liian kovaa.
Onnettomuus on taattu.
Olen tutkinut vakuutusyhtiön tilastoja.
Entä katosta roikkuvat malliplaneetat?
Ne ovat roikkuneet siellä sata vuotta.
Entä jos joudun istumaan Sallyn vieressä?
Jos kätemme koskettavat? Paniikki.
Kaikki nauravat,
enkä koskaan löydä sielunkumppania.
Orion, onko sinulla lupalappu?
Pelkäsin kysymystä.
Vanhempani eivät päästä.
He eivät usko avaruuteen.
Se on osa heidän ideologiaansa.
TULE ULOS KUORESTASI!
Hän on täällä.
Hei, Orion.
Olen innoissani luokkaretkestä.
Halusitko istua minun vieressäni?
Kun olemme siellä.
Jos en pelkäisi, sanoisin: "Toki, Sally.
Istutaan yhdessä.
Haluan kovasti, mutta sanoakseni sen,
minun pitäisi lakata pelkäämästä kaikkea,
mikä voi mennä..."
Äiti tuli, täytyy mennä.
Nähdään planetaariossa, Orion!
Ei nähdä.
Muistikirjan sivu 17.
Vanhempani muuttavat päivän aikana.
MYYTY
Miksi pelkään sitä?
Kuraattorikaan ei osaa sanoa.
Hän sanoo vanhempiani mukaviksi.
Hän on varmasti oikeassa.
Hei, kulta!
Hei, äiti. - Miten koulu sujui?
Ihan hyvin. - Tein sinulle kaurakeksejä.
LUPA LUOKKARETKELLE
Miten tuo tuonne joutui?
Isäsi löysi sen sohvan alta.
Tarkoitat kai sohvatyynyjen välistä?
Haluatko puhua siitä? - En.
Mene, siitä tulee hauskaa.
Enpä tiedä.
Ymmärrän. Tällaiset asiat voivat jännittää.
Ei hermostumisessa ole mitään pahaa.
Se on täysin normaalia.
Ei saa antaa pelon estää elämästä elämäänsä.
Se on totta. Muuten minä en olisi koskaan kosinut.
Täytyy vain pelätä ja toimia pelosta huolimatta.
Rakastan vanhempiani ja arvostan heidän neuvojaan, mutta...
Tuo on huonoin neuvo ikinä.
Voi ei, tämä on loppumme.
Voi ei. Tämä on kauheaa.
Ohjelma on epärealistinen.
Purkeilla ei ole persoonallisuutta.
Ne eivät seikkaile eivätkä ihaile uutta ulkomuotoaan.
Elämä on monimutkaisempaa.
Uudelleensyntyminen on toiveajattelua. - Vau!
Purkeille ja ihmisille.
Tosielämässä kuolema on lopullista.
Sen vääjäämättömyys kauhistuttaa.
NIHILISMI VS EKSISTENTIALISMI
Millaista kuolema on? Se on kai pelkkää tyhjyyttä.
Yritän kuvitella tyhjyyttä. Mutta nyt on mustaa ja hiljaista.
Se on sentään jotain.
Tyhjyyttä en vain osaa kuvitella.
Orion! Nukkumaanmenoaika.
Onko peitto hyvin? - On.
Hampaat harjattu? - On.
No niin, kamu. Kauniita unia.
Öitä, Orion.
Odottakaa!
Miten olisi lyhyt iltasatu?
Kuten ennen vanhaan.
Orion, olemme puhuneet tästä.
Tässä iso opus, täydellinen iltasatu.
Emme ehdi lukea David Foster Wallacea.
Selvä.
Olemme aina tukenasi, Orion.
Pysythän omassa sängyssäsi? Me tarvitsemme unta.
Selvä. Mutta...
Voisitteko jättää oven auki?
Sano, kun riittää.
Vähän enemmän auki.
Onko näin hyvä? - Vielä vähän.
Näinkö? - Juuri noin!
Tai ehkä ihan vähän vielä?
Kiitos. - Öitä, kulta.
Hyvää yötä, poika. - Öitä, äiti ja isä.
Eihän tämä niin kamalaa ole.
Perun sanani!
Huonompi homma! Pahin mahdollinen!
Kaikista pelon kohteistani -
pelkään eniten pimeää.
ORION JA PIMEYS
Voi ei.
Tämä on vain vanha talo.
Ei mitään hätää.
Vanhempani tarvitsevat lepoa.
Enkö voisi vain ajatella heitä?
Eikä!
Kiroan sinut, pimeys!
Mitä julmuuksia piilottelet viitassasi, joka on kudottu pimeydestä?
Jätä minut jo rauhaan!
Rauhaan...
Olen saanut sinusta tarpeekseni!
Kuuntelen kirkumistasi -
ja loputonta jaaritteluasi!
Seitsemänä yönä viikossa, 365 yötä vuodessa.
Et lopeta ikinä!
Mikä sinä olet? - Etkö tajua?
Huone on pimeä. Ulkona on pimeää. Olen Pimeys.
Sillä lailla.
Tiedätkö, moni pelkää minua.
Mutta sinä olet aivan omaa luokkaasi.
Kaikista minua pelkäävistä -
olet ylivoimaisesti äänekkäin -
ja ilkein. Se on melkoinen saavutus.
Kilpailijoita riittää. Katso.
PELKÄÄJÄNI
Miljoonat pelkäävät pimeää.
Pidätkö heistä listaa? - Tietenkin.
Tiedätkö, kuinka moni pelkää minua? Se satuttaa.
Tämä on ensimmäinen osa. - Sinua ei ole olemassa!
Miksi sitten keskustelet kanssani?
Pimeys on valon puuttumista.
Ei tyhmä sarjakuvahahmo.
Sillä lailla.
Ihmisillä on ollut outoja tapoja käsitteellistää minut.
En kuuntele sinua, koska et ole todellinen!
Olen hyvin todellinen.
Tein jopa elokuvan itsestäni.
Tuon pimeyteen uutta näkökulmaa.
Tämä on tärkeä projekti.
PIMEYS
Pimeys on ollut olemassa yli 500 miljoonaa vuotta,
kun elämä maapallolla loi valoherkkiä proteiineja.
LOPPU OHJAAJA: PIMEYS
KERTOJA: WERNER HERZOG TEKSTI: SAUL BASS
No?
Et tykännyt.
Haluan herättää ajatuksia.
Se ei päässyt Sundance-festareille.
Puolet leffoista siellä oli roskaa.
Suosivat kavereita.
Se on ihan hyvä. Vähän lyhyt,
kun ollut olemassa jo niin kauan.
Tiedätkö mitä? Se on ytimekäs.
En halunnut olla yliluonnollinen olento,
joka herättää pelkoa.
Olen tavallinen kaveri ja teen työtäni.
Minua kiusataan.
Melkein kaikki pelkäävät minua.
Tai vihaavat minua. Tai pitävät minua pahana.
Ajattelevat, että olen kuin ilmaa. Se satuttaa.
Kuule, olen pahoillani. En tarkoittanut...
Ei se mitään.
Minä sitä paitsi pidän ihmisistä.
Muiden mielipiteet -
vaikuttavat paljon omaankuvaan.
Saisinpa vain mahdollisuuden.
Tiedän tunteen. Minua kiusataan koulussa.
KIUSAAJAT
Richie, Davis, Howard,
Isaac ja Rebecca.
Hän lähettää uhkauskirjeitä syntymäpäivänäni.
Tavallaan mukavaa.
Niin, ajattelevaista.
LUPA LUOKKARETKELLE
En enää haluaisi pelätä.
Se olisi mukavaa.
Minun ei tarvitsisi kuunnella huutoasi.
Minä taidan tietää ratkaisun tähän.
Tule seuraamaan työtäni.
Minua ei tarvitse pelätä.
Näet yön kauneuden,
etkä ole enää kauhuissasi.
Mitä sanot?
Tuletko mukaani vai tuletko mukaani? - Minä...
En tosiaan tule.
Niin, etpä tietenkään. Selvä sitten.
Vietä vain loppuelämäsi pelon lamauttamana,
mutta se on omaa syytäsi.
KAMALIN PAIKKA
Käytätkö housuja usein? - Koppi!
Poru-Orion!
Hei, Orion.
Olen innoissani retkestä.
Selvä, minä tulen.
Pimeys?
Suostuithan sinä viimein.
Lyödäänkö kättä päälle?
Huomaatko? Kaikki hyvin.
Hetkinen.
Tajuan jujun, isä.
Mitä? - Kertoessasi tämän tarinan.
En tee mitään. - Kylläpäs.
Kerrot, kuinka voitit pimeyden pelkosi,
jotta minä voittaisin pelkoni.
No, minä... - Se ei toimi.
Pelko on osa evoluutiota.
Ihmiset suojautuivat saalistajilta.
Vau. Olet tutkinut asiaa.
Kirjoitin siitä runon.
"Runoilija Hypatia." Mahtavaa!
Kirjoitin yhden, isä.
Riittää arvonimeen.
Se ei ole hyvä.
Onpas. Saanko kuulla sen? - Et!
Pimeyden pelko on luonnollista.
Se on sisäänrakennettua, se siitä.
Siinä tapauksessa taidan vain sanoa hyvää yötä ja...
Odota!
En sanonut, etten haluaisi kuulla tarinaa.
Sanoin, että tajuan sen yritykseksi,
joka ei toimi.
Selvä, ymmärrän.
Joten sinä ja Pimeys lensitte yöhön...
Minä ja Pimeys lensimme yöhön...
Aika hienoa, eikö?
Kyllä, jos tarkoitat tuolla hirveää ja kamalaa.
Voitamme pelkosi, vaikka minulta menisi henki.
Olen kuolematon, joten minulla aikaa riittää.
Aloitamme pienellä kierroksella:
"Yön hyveet."
Näetkö?
Ilman minua et näe ryppyjä heidän kasvoillaan.
Tämä ei vielä vakuuta.
Aika mahtavaa, vai mitä?
Olen allerginen noille.
Mutta et tähdille!
Olen allerginen kuolemalle. Putoan!
Et osaa elää.
Mitä? - Ei mitään!
Laita kätesi veteen.
Jotta hai voi purra sen irti?
Jotta voit nähdä meren kauneuden yöllä.
Oletko kuullut sanan "hauskuus"?
Hauskuus on vain toinen nimitys vaaralle.
Ilotulitteita ei olisi ilman pimeää!
Teknisesti ne voi sytyttää päivällä.
Mutta siinä menee koko idea.
Yö luo taustan.
Ovatko silmäsi kiinni?
Suojelen niitä.
Älä viitsi, avaa silmäsi! - En!
Menetät kaiken hauskan.
En ikinä.
Avaa silmäsi! - Ei käy!
Vesität koko idean.
Sinun ideasi. - Tämä on parhaaksesi.
Eikö näin olekin parempi?
Poika?
Sainpas!
Jestas! - Se oli vahinko.
Olisin voinut kuolla! Haluan kotiin!
Ei hätää, vien sinut kotiin.
Aikanaan. - Milloin?
Täältä näkee Otavan.
Kaunis tähän aikaan vuodesta.
Milloin viet minut kotiin?
Hyvä ja kiintoisa kysymys.
24 tunnin päästä.
Mutta tähdistä puheen ollen... - 24 tunnin?
Niin tämä yö ja päivä -juttu toimii.
En voi palata taaksepäin.
Miksi? - Parasta jatkaa matkaa.
Jos haluat kävellä kotiin täältä -
keskellä yötä, aivan yksin... - Odota!
En voi kävellä. Kotiin on kai 150 kilometriä!
Selvä.
Sinun on sittenkin tultava mukaani.
Pidähän hatustasi kiinni, koska tästä tulee mahtavaa.
Peitätkö silmäsi?
Se on oikeuteni.
Tiedätkö, kuinka moni haluaisi olla saappaissasi?
Ei kukaan? - Moni!
Vastaus on hyvin moni!
Olen maailman siistein Olento.
Maan päällä ei leiju toista,
josta ihmiset pitäisivät enemmän.
Hyvää huomenta kaikille.
Juuri ajoissa ja aina loistavana.
Tänään on aurinkoista.
Kosteus vähäistä, länsituuli viilentää.
Tästä tulee hauska ja aurinkoinen päivä.
Kuten jokaisesta päivästä.
Rakastan työtäni.
Alku oli hieman hankala,
koska melkein pudotin sinut kuolemaan.
Ei murehdita sitä. Meillä on töitä.
Työni on kaikkein tärkeintä.
Ilmestyn joka ilta ja tuon sen.
Tuot mitä? - Pimeyden.
Se on kaikkein tärkein työ.
Ilman pimeyttä muut eivät tee osaansa.
Ketkä muut?
Muut Yön Olennot.
Onko teitä lisää?
TIENVARSIKUPPILA
Korotan. Oletko mukana, Unettomuus?
Ajattelen, kuten aina.
En saa aivojani pois päältä. Ajattelen vain!
Minä luovutan. Entä sinä, Rauha?
Katson. - Katson.
Nukku.
Mitä?
Kuningasvärisuora? Uskomatonta.
Voi röhnä!
Menikö minulta jotain ohi?
Sinä voitit.
Ai, mahtavaa. Oli mukava asioida kanssanne.
Hienoa.
Odota. Miksi menemme tänne?
On tauon paikka.
Pidämme tauon uudella aikavyöhykkeellä.
Yön Olennot ovat hauskoja.
Hei kamut! - Hei, Pimeys.
Tervetuloa takaisin!
Hienoa työtä tänään.
Toitko lapsen? - Pimeys toi lapsen!
Miten vastuutonta!
Olet uskomaton!
Oletko hullu?
Tämä ei ole rohkaisevaa.
Hoidan tämän.
Orion, saanen esitellä muut Yön Olennot.
Tässä ovat Nukku, Rauha, Unettomuus, Selittämättömät äänet -
ja tietysti luovin ja runollisin meistä kaikista, Unetar.
Toitko Kirkujan?
Joka pelkää kaikkea!
Vakuutatko maailmalle, ettet ole paha?
Haluat vain pönkittää itsetuntoasi.
Ei kuulu toimenkuvaamme!
Aika karua.
Moni juttu voi mennä pieleen.
Hän pelästyy, myöhästyt.
Se yksi saa sinut kiinni ja tuhoaa sinut,
ja pimeys lakkaa olemasta.
Maailmankaikkeus muuttuu pysyvästi ja korjaamattomasti.
Voiko niin tapahtua? - Tuskinpa vain.
Tämä hölynpöly saa nyt riittää.
Olen pahoillani. Pimeys ei olisi saanut tuoda sinua tänne.
Sinun täytyy löytää itse kotiin. Sopiiko?
Nyt mennään, tauko on ohi!
Joillakin meistä on töitä.
Odottakaa!
Yksi yö muuttaa kaiken!
Meillä on 24 tuntia.
Hän voittaa pelkonsa, ja kirkuminen lakkaa.
Hän ei enää häiritse töitänne.
Olkoon menneeksi.
Hän pysyy sitten poissa tieltäni.
Se ei ole ongelma. Hän ei taatusti ole häiriöksi.
Tarkoititko tuota? - Mitä?
Voitko poistaa pelkoni yhdessä yössä?
Yksi yö voi muuttaa kaiken.
Hei, mikä tuo valo on? - En näe valoa.
Yrität estää minua näkemästä.
Yritänkö minä estää? Höpiset sekavia.
Odota, he eivät pidä minusta.
Naurettavaa. Sinähän olet mukava.
He kutsuivat minua Yön viholliseksi.
Ensivaikutelma oli kehno.
Pian näet heidät töissä.
Se on innostavaa, eikä ollenkaan pelottavaa.
Nukku on vastuussa siitä,
että kaikki olennot nukahtavat.
Hänkö saa kaikki nukkumaan?
Kyllä. Katso, se on kiehtovaa.
Mitä? - Älä huoli, tuo on -
taikatyyny.
... niitä ilmafriteerattuun kvinoaan.
Rakastan kvinoaa!
Sano, että tuo on taikakloroformia.
Juu, taikaahan se.
...yli 4 800 kilometriä tulevina vuodenaikoina.
Oletpa sinä söpö, etkös olekin?
NUIJA
Seis! Ei!
Pimeys! Tuo hölösuu ei voi kirkua,
yritän saada töitä tehtyä! - Toimit väärin.
Tukahdutat tyynyllä, paukutat nuijalla.
Iltasuukkosi on epähygieeninen!
Olen tehnyt työtä tuhansia vuosia.
Minä tiedän, mitä teen.
Huuleni ovat puhtaat!
Puhtaat.
Kiitos, että näytit tämän.
En pysty enää koskaan nukkumaan.
Niin.
Jos aiot valvoa koko yön, tiedän kenen puoleen kääntyä.
Unettomuus on maailman kekseliäin tyyppi.
Hän muuntaa äänensä -
ja kuiskailee huolestuttavia asioita.
Miksi se on jonkun työ?
Sinä saat varmaan helposti uusia ystäviä.
En oikeastaan. - Uskon sen.
Katso ja ota opiksesi.
Unettomuus työssään.
Miksi sanoin niin Michellelle? Olen ääliö.
Saan varmasti potkut.
En saa koskaan töitäni valmiiksi!
Hän nukkuu melko sikeästi.
On etsittävä järeämmät aseet.
TYHMYYS NELOSLUOKALTA
Mikä on Delawaren pääkaupunki? - Delaware alkaa D:llä.
Johtuvatko unettomat yöt hänestä?
Luuletko, että ne ovat minun syytäni?
Ehei. Olen vain megafoni ihmisten ajatuksille.
Pimeys, älkää enää seuratko minua.
Hän on hyvin tuomitseva.
En ole tuomitseva. Vai olenko?
Jatketaanpa matkaa.
Kukaan meistä ei voisi tehdä työtään ilman Rauhan apua.
Liian rauhallista!
Rauhallista... - Nyt riittää tuo räksytys!
Me sanottiin, et tuo lapsi pilaa kaiken. Niin kuin nyt!
Enkä mä ole mikään lapsenvahti.
Mun pitää saada keskittyä hommaani.
Ei tuo kakara saa tulla sössimään kaikkea!
Hoida se nyt pois täältä,
että mä voin jatkaa töitä!
Selvä.
Koskiko tuo minua?
Puhun nyt aivan suoraan.
En kuule, mitä hän sanoo. Hän näytti vihaiselta.
Selittämättömät äänet. Tätä tietä.
Hei, mitä kuuluu?
Tämä hetki kaipaa rypistysääntä,
johon liittyy raapimista.
Mikä tuo oli? Äiti ja isä, kuulen ääniä!
Mahtavaa. Tein vaikutuksen.
Sekopäistä.
Hei! Se ei ole totta... - Voisitko...
Järkytät luonnon tasapainoa.
Et ymmärrä, että me teemme tärkeää työtä!
Onhan se niin,
että työsi on hiiviskelyä ja lasten pelottelua.
Minun ei tarvitse selitellä teille.
Hänen läsnäolonsa uhkaa tuhota -
koko maailmankaikkeuden!
Älä välitä. Hän on vain paha suustaan.
Säästin parhaan viimeiseksi.
Valmistaudu, pidä tiukasti kiinni!
Siinä hän on.
Kaikki nuo väritkö?
Jep. Unetar tekee työtään.
Jos et näe yön kauneutta hänen työssään,
peli on menetetty. - Mitä tarkoitat?
Hei, ole hiljaa. Hän tekee taikojaan.
Mitä alitajunnassasi pyörii tänä iltana, Irene?
Selvä, paljon työstressiä.
Huomenna on tärkeä esitys.
Et taida olla valmis tähän.
Täytyy tehdä vaikutus pomoon.
Tyttäresi haluaa adoptoida löytökissan.
Voimmeko pitää sen?
Hyvää materiaalia tänä iltana. Me saamme tämän toimimaan.
OLET PARAS
Pidät esityksesi itsevarmana.
Jos käytämme käämityksen kelaa uudelleen,
voimme vähentää kustannuksiamme 30 %.
Kaikki rakastavat sitä.
Irene!
Olet ansainnut tämän, Irene.
Maailman pätevin työntekijä?
Äiti!
Olet paras äiti ikinä!
Se oli hieno esitys, Irene.
Saat varmasti sen ylennyksen.
Äiti, voimmeko pitää sen?
Totta kai voimme!
Rakastamme sinua!
Hän on ällistyttävä. Etkö olekin ällistynyt?
Hän on aika mahtava.
Niinpä.
Muistin unen, jonka näin ennen esitelmääni.
Kaikki buuasivat.
Luokkahuoneeni oli hammaslääkärin toimisto.
En loihtinut mitään sellaista.
Sattumaa, eikö? - Varmasti. Sen on oltava.
Jos sanoin jotain outoa,
vaikka "paha kurkku"...
Hei, Irene. Vuositarkastuksen aika!
Mitä ihmettä tapahtuu?
Pimeys?
Nyt riittää. Lupasit, ettei hän häiritse minua.
Teen vaikutuksen.
Sinun työsi on -
vaikuttavinta. - Pahoittelen kurkkua.
Yleensä.
Seis! Älä sano enää sanaakaan.
Unen luominen on herkkä taidemuoto.
Kaikki, mitä sanot tai edes ajattelet, voi päätyä uneen.
Ymmärrätkö? - Kaikki, mitä ajattelenko?
Ajattelitko jotain?
Mitä sinä ajattelit? - Yhtä poikaa koulusta.
Ketä?
Richie Panicia.
Pakoon!
Sinut on vakatarikoitu.
Se sana on takavarikoitu.
Poru-Orion!
Oletko koskaan päässyt pyörteisiin?
Ei kai hän voi satuttaa itseään?
Ei, unessa ei voi satuttaa itseään.
Se on helpottavaa. - Ellei hän kuole.
Hän kuolisi oikeasti. - Mitä?
Sinun täytyy päästä pois täältä!
Tajuan sen!
Häh?
Ajattele jotain, jonka avulla pääsemme pois!
Ajattele nyt!
Muistikirjani sivu 14.
Tukin vessan, koulu tulvii.
Häh?
Ei!
Poika!
Koeta kestää, Orion!
Mitä ihmettä tuo oli?
Olet joko häiriintynyt tai erittäin luova.
Olet erittäin onnekas.
Kaikki oli mennä pieleen.
Mutta ei mennyt. Miksikö?
Koska katsoit pelkojasi silmästä silmään ja näytit niille!
Kokeillaan vielä.
Laitat vain kätesi näin ja me...
Olenko minä innostuneempi tästä kuin sinä?
En voittanut mitään peloistani.
Olin siellä. Näin sen omin silmin.
Olin kauhuissani ja yritin olla kuolematta.
Nyt kun sanoit,
kuolevaisen epätoivo oli kyllä läsnä.
Se oli silti vaikuttavaa!
Pimeys, et kuuntele minua.
En voittanut pelkojani. Pelkään kaikkea.
Olet väärässä ja voin todistaa sen.
Epäilen. - Niinkö, herra Kaikkitietävä?
Katsopa vaikka tätä.
Et enää pelkää minua.
Vai pelkäätkö?
En pelkää sinua.
Siinäs näet.
Tuo on oikea asenne.
Tyttäreni tulee pitämään ystävyydestämme.
Kiva, että pidät minusta.
Olet liian nuori isäksi.
Tuleva tyttäreni.
Olet pöhkö, poika.
Hetkinen.
Väitätkö, että näit lapsena tulevaisuuteen?
Niin kai, en tiedä. Koetan improvisoida.
Onko se huono idea? - Ei kai.
Tarina on hyvä.
Kiva, että Valokin on hahmo.
Palaako hän vielä myöhemmin?
Mahdollisesti. Kuten sanoin, minä vain improvisoin.
En käsitä, kuinka voit keksiä tämän.
Sinäkin voisit keksiä tarinan.
En voisi. Eikö siinä ole vähän liikaa kaikkea?
Matkustat maagisten Yön Olentojen kanssa -
ja nyt osaat vielä ennustaa?
Liian kruusailtua? - Mitä se on?
Sitä, mitä sinä sanoit. - Sitten kyllä.
Naulan kantaan.
Poistan tulevaisuuden ennustamisen.
Nuorena Orionina en ennusta.
Oletko varma? Onhan se tavallaan hauskaa...
Unohdetaan se.
Selvä.
Mihin jäimme?
Lensit Pimeyden kanssa.
Minä ja Pimeys lensimme jälleen läpi yön,
mutta nyt kaikki oli toisin.
Olit oikeassa, näen rypyt heidän kasvoillaan!
Kuin vuosirenkaat puussa.
Kaipa se näyttää hieman vyöltä.
Tiedätkö, miltä se näyttää? Robotilta, joka odottaa halausta.
Haiseeko täällä kaasu?
Muistinko sammuttaa uunin?
Mikään ei toimi!
Mitä kasettia käyttäisin?
Hei! - Mitä minä sanoin?
Onko elämä vain kosminen sattuma... - Ei.
...ja olemassaoloni merkityksetöntä? - Ei!
Äiti!
En kestä. Pakko jatkaa terapiaa.
Vau, poika! Tuo iski syvälle.
Mitä tuo oli? - Taisin kuulla jotain.
Tiedätkö, kuinka paljon maksan sinulle?
Äiti!
Kultaseni, mikä hätänä?
Pelästyin.
Vihaan pimeyttä kamalasti.
Tulkaa, täällä on kuulemma hyvää teetä.
Kiitos, Pimeys.
Mistä hyvästä?
Kaikesta tästä.
Näytit, että yö ei ole pelkkää pimeyttä.
Mitäpä tuosta.
Älä murehdi sen lapsen sanomisia.
Hän ei tiedä mitään.
Ehkä hän tietää. - Ei tiedä.
Olin samanlainen.
Hän vain pelkää.
Niin. Minäkin tiedän, miltä pelko tuntuu.
Sinäkö? Mitä sinä voisit muka pelätä?
Pelkään, että kaikki ovat oikeassa.
Että en ole hyvä tyyppi, vaan juuri niin pelottava kuin sanotaan.
Muistatko, kun kerroit, että olet oikeasti hyvä tyyppi?
Enkä uskonut sinua? - Niin?
Alan uskoa sinua.
Voi, kiitos!
Tiedätkö, olet päässyt todella pitkälle.
Enpä tiedä.
Palataan töihin.
Aika lähteä.
Aika mennä nukkumaan.
Kuulit heidät. Tauko on ohi.
Orion, sulta putos tää.
Kiitos, Rauha.
Mh, no eipä kestä.
Poika, oletko valmis? Hyppää kyytiin.
Ei voi olla totta.
Kuka hän on? - Tuo on Valo, Pimeyden pahin vihollinen.
Jaaha.
Hän tekee oloni turvalliseksi.
Hän on kuin lämmin peitto.
Jos sattuu pitämään sellaisesta.
"Ooh, katsokaa minua. Olen niin kirkas!"
Osaan minäkin.
Minä jätän osan mielikuvituksen varaan,
enkä iske päin pläsiä.
Onko meidän käytävä tämä läpi joka kerta?
Ai mikä muka? En tiedä, mistä puhut.
Asenteesi, myöhästymisesi, epävarmuutesi.
Mitä kuuluu?
Moikka!
Sinulla on aina sama rutiini.
Koet riittämättömyyttä -
ja heijastat epävarmuutesi minuun.
Tuon kirkkautta ja toivoa,
sinä tuot täysin päinvastaista.
Enpäs. Teen minä muutakin.
Ihanko totta? Kuten mitä?
Kertoisin mielelläni kaiken siitä,
mutta ei ole nyt aikaa.
Siitä olemme samaa mieltä.
Tuon päivänvalon parin sekunnin kuluttua.
Jos haluat elää, alahan laputtaa.
Oli miten oli. Olimme muutenkin lähdössä. Tollo!
Hän vaikuttaa kivalta.
Hän ei ole kaksinen.
Isä.
Haluatko nukkua?
Itse asiassa en. Voisimmeko mennä kävelylle,
kun kerrot tarinaa? - Vai niin.
Voisimme kierrellä kuten Orion ja Pimeys.
Toki.
Huomenna ei ole koulua, joten mennään vaan.
Mennään puiston läpi.
Selvä.
Kuule, toinen reitti olisi mukavampi.
Olen samaa mieltä.
Päästäisitkö irti?
Toki, anteeksi. - Ei se mitään.
Mieleeni tuli pari riimiä.
Ovatko ne hyviä?
Mietin, kuinka outoa on, ettemme näe yhtään tähtiä.
Olen täysin samaa mieltä.
Älä suotta teeskentele.
Että halusit myös kiertää.
Minä halusin.
Puiston valot sammuivat. Se oli pelottavaa.
Etkö päässyt pelostasi yli?
Tarinassa sanoit niin.
Se on monimutkainen tarina.
Anna sen olla. Vanhemmat haluavat yksinkertaisia tarinoita,
koska ongelmat -
ratkaistaan, eikä heidän tarvitse murehtia.
Orion tapaa Pimeyden.
Orion ei enää pelkää, sitten tanssitaan.
Lisäänkö tanssibileet?
Jos olet edelleen peloissasi, anna tarinan Orioninkin olla.
Totuudenmukaiset tarinat auttavat.
Tuo on todella hyvä pointti.
Niinkö?
Kyllä. Käytetään ajatustasi tarinassa.
Mikä nyt tuli?
Oletko vainaa?
Unettomuus! - Mitä?
Pahimman olettaminen on työni.
Olen kunnossa.
Hän ei enää pelkää. - Juuri niin.
Hyvä. Lähdetään siis töihin.
Juostaan kilpaa sisälle.
Tulehan.
Menkää vain, olen kuolevainen.
Siellä ei ole edes yövaloa.
Kompastumisvaara.
Mitä sinä pelkäät?
En mitään. Minä vain pidän päivästä.
Ja äänistä. Oletteko kuulleet päivän ääniä?
Lintuja, leikkiviä lapsia, brunssia? - Upeaa.
Jäätte paljosta paitsi. Päivällä -
äänet ja väri yhdistyvät.
Kaikki herää. Se on psykedeelistä.
Se on värien ilottelua.
On yölläkin värejä.
Näkyvät paremmin tulen valossa.
Aivan, tuo on valoa!
Vau! Ihanko totta? - Uskomatonta.
Turvallista ja lämmintä. - Ymmärrän, miksi tämä lievittää pelkoa.
En tarvitse sitä.
Kauneutta ei voi kuvitella,
jos ei ole kokenut sitä.
Onko Pimeys siis ongelma?
Kyllä, tavallaan.
Hän on mahtava, mutta hän on ongelmamme.
Pimeys on toki mukava tyyppi.
Mutta hänen seurassaan,
ette pääse nauttimaan Valon antimista.
Mitä?
On aika mennä.
Etkö halua odottaa uutta parasta ystävääsi?
Pimeys, mielestäni olet upea tyyppi.
Sain hieman toisenlaisen kuvan -
siellä talon luona. - Minä vain juttelin.
Minä pidän sekä jäätelöstä -
että ranskalaisista.
Mikä olen? - Mitä?
Jäätelö vai ranskalaiset?
Ranskalaiset. - Valo on jäätelö.
Niin. - Kummasta pidät enemmän?
Onko se tärkeää?
Sitähän minäkin.
Toivon, että voisitte kokea päivän.
Kaikki voisivat kokea, millaista on ilman minua.
Eipäs. - Hienoa.
Sitten voit perua sanasi ystävilleni -
koskettavassa puheessa.
Hei!
No niin.
Olen saanut tietää,
että puheitani tauolla -
on tulkittu väärin.
Kuunnelkaa.
Rakastan yötä ja ystävääni Pimeyttä.
Saatatte tuntea,
että jäätte jostakin paitsi.
Haluaisin muistuttaa sanonnasta:
"Ruoho on vihreämpää..."
Toisella puolen! Päivällä näemme vihreän ruohon.
En tarkoittanut tuota.
Miltä vihreä ruoho edes näyttää?
Päiväolennot nauttivat väreistä.
Aivan! - Niin!
Samaa mieltä. - No niin.
Harhauduimme aiheesta.
Pimeydellä on monia hienoja ominaisuuksia.
Kuten mitä?
Kuulkaa, haluan sanoa, että olin väärässä.
Oli väärin vihjata, että Päivä olisi parempi.
Onhan se totta,
ettet ole ihana, mutta mitä sitten?
Koska Päivän olemassaolon mahdollistaa -
sen täydellinen vastakohta, tyhjä Pimeys.
Kun asiaa ajattelee niin,
sinä luot Päivän.
Tämä ei taida auttaa.
Anna minun lopettaa. Lopuksi haluan kiittää teitä.
Teette pyyteetöntä ja raskasta työtä,
jotta Päivä saa paistatella loisteessa.
Se siitä. Minä lähden. - Mitä? Aiotko lähteä?
Tai jään.
Jään odottamaan päivänvaloa. Haen sieltä töitä.
Olisit nyt järkevä.
Sinä! Älä edes puhu minulle.
Sinun ja loputtoman pimeyden vuoksi kaikki vihaavat meitä.
Olen ystäväsi. - No et kaksinen!
Riistät minulta elämän kauneuden.
Älä viitsi. Tiedämme, ettet aio lopettaa.
Nimeni on nyt Debby.
Debby!
Kerrassaan mahtavaa.
Ainakin te muut jäätte, vai mitä?
Tulkaa, lähdetään hommiin.
Debby tarkoitti, että me kaikki kaivattais vähän valoa.
Me tahdotaan näkyä ja...
Minä sanon sen, koska kukaan muu ei sano.
Haluamme tulla nähdyiksi.
Juuri niin. - Aivan!
Aivan! - Jaahas. Mä lopetan!
Olen kyllästynyt elämään varjossasi.
Hetkinen, mitä?
Onhan päiväunia olemassa. Se tulee olemaan hauska haaste.
Voittaa painajaiset.
Unetar, pyydän.
Jos Unetar lopettaa, lopetan minäkin.
En jää öiseen unettomaan uneen.
Ei järkeä.
Jos Nukku lähtee, niin mitä...
Pitääkö minun pitää kaikki hereillä?
Siinä on liikaa hommaa.
Lopetan myös.
No niin, tauko on ohi, kaverit.
Älkää pelleilkö, jatketaan matkaa.
Pian pääsen näkemään aamunkoiton.
En halua jatkaa tätä yksin. Meidän on tehtävä yhteistyötä.
Me olemme ystäviä.
Minulla oli hyvin hauskaa teidän kanssanne.
Hyvää huomenta teille.
Hyvää huomenta kaikille! Kutsuiko joku Valoa?
En tajua, mitä he näkevät hänessä.
Minä kyllä tajuan.
Nyt liidän yössä aivan yksin.
Tämä ei ole mikään yö.
Se ei näytä nyt miltään.
Se ei kuulosta miltään.
Huomenna sinäkin olet poissa.
Lentelenkö vain yksin ikuisesti?
Tämä oli kauhea ajatus. - Olen pahoillani.
Ehkä löydän heidät päivällä.
Voin yrittää vakuuttaa... - Ei!
En aio jatkaa.
Aion istua tässä, mikä se onkaan.
Kivellä? Jotain elotonta se on.
Istun tässä ja odotan päivänvaloa.
Et voi! - Miksen? Kukaan ei pidä minusta.
Olet väärässä. - Missä kaikki ovat?
Hei, Pimeys!
Lähde tai kärvennyt.
Pimeys?
Alahan laputtaa.
Pimeys! Et voi olla valossa.
Sinua ei ole olemassa siellä.
Olen valmis ottamaan sen riskin.
Älä sano, etten varoittanut sinua.
Odota, älä! - Olen pahoillani, poika.
Päivä ei odota ketään.
Sinun täytyy lähteä!
Eihän tämä mikään kivi ollut.
Uskomatonta.
Ei, Pimeys!
Pimeys!
Harmi. Yritin varoittaa häntä.
Minun täytyy mennä mahdollistamaan elämä maapallolla.
Nähdään, poika.
Hyvää huomenta kaikille!
Olkoon päivänne kirkkaita ja kauniita kuin kasvonne.
Mitä sen jälkeen?
En tiedä. - Mitä tarkoitat?
En tiedä, en keksi muuta.
Jätät vain pienen itsesi yksin keskelle...
Missä sinä olet? - Jossain Euroopassa.
Huono loppu.
Se on monimutkainen tarina.
Ideat loppuivat kesken.
Mutta se tapahtui sinulle!
Mutta en tiedä, kuinka se päättyy.
Näitä tähtien joukossa näkyviä kuviota alettiin kutsua tähdistöiksi.
Kun katselemme muinaisia yötaivaan kuvauksia,
voimme tunnistaa... - Katselemme kattoa.
Se on hyvin toteutettu. Ja erittäin opettavainen.
Pitäisi katsoa oikeaa taivasta.
Kaupunki sumentaa tähdet,
joten katsomme tekotähtiä.
Olet asian ytimessä, kultaseni.
Kiitos. En halunnut mollata työtäsi.
Planetaario on siisti paikka.
Se on siisti työpaikka.
Kiitos. Pidän siitä ja pidän sinun ajatuksestasi.
Saatoin keksiä, kuinka tarina jatkuu.
Niinkö? Kerrohan.
Oletko varma?
Olen varma. Kerro vain.
Minä ilmestyn paikalle.
Sinäkö? - Vai enkö?
Kuulostaa mahtavalta.
Olisimmeko ystäviä, jos olisimme lapsia?
Pian saamme tietää sen.
Minä ilmestyn paikalle.
Hei.
Hei, tyyppi kilpikonnani kyydissä.
Olen Hypatia.
Se tähtitieteilijä?
En ole hän. Minut on nimetty hänen mukaansa.
Se käy järkeen. Olen Orion.
Kuin se tähdistö.
Joka ei näytä metsästäjältä vaan -
robotilta, joka odottaa halausta.
Olen kuullut tuon.
Missä olemme?
Jossain Euroopassa ehkä, en tiedä.
Jestas, olen kaukana kotoa.
Olen mokannut pahasti.
Tiedän. Olen seurannut tarinaasi.
Niinkö? - Kyllä.
Vain öisin voi nukkua.
Ilman unta kaikki sekoavat.
Se on estettävä. - Siksi tulin.
Tiedän, kuinka saamme Yön olennot takaisin.
Niinkö? Mitä ajattelit?
Runoni voisi auttaa.
"Kaipaan yötä, kun se on poissa
Vain valo vilkkuu ikkunoissa"
En usko, että tämä auttaa.
Jatka lukemista.
"Öin ja päivin jokin uupuu
Ehkä muiden maailma hehkuu
Mutta kaipaan yötä Olen kaltainen sen
Kun on pimeää Näen parhaiten
Ehkä liian kirkas on maailma
Liian meluisa Itsekäs ja riitaisa
Tämä tapahtuma aiheuttaa katastrofaalisen -
hätätilan pimeyden puuttuessa.
En kuvitellut aivan tätä.
"Rauhallinen ei tule kuulluksi
Ja erilaiset leimataan vain nörteiksi"
Selvä.
Tämä alkaa käydä tukalaksi.
"Rauha ei ole puutetta äänen
Se on tila, jossa kuulee Kun leijailee höyhen
Eikä Pimeys ole puutetta Valon
Vaan tila, jossa voi nähdä tähdenlennon
Te Yön Olennot Kanssanne oli hyvä olla
Maailmassa, jossa olin pelkkä nolla
Kaipaan yötä, kun se on poissa
Vain valo vilkkuu ikkunoissa"
Olet runoilija.
Niin olen.
Se oli kaunista. Kiitos.
Meidän on tuotava yö takaisin maailmaan.
Pimeys on poissa. Yötä ei ole ilman häntä.
Eipäs ole.
Pimeys on edelleen elossa sinun muistissasi.
Mutta muistoihisi pääsee vain...
Tarvitsemme apua, Unetar.
Tarvitsemme teitä kaikkia.
Et saa kuolla unessasi.
- Unettomuus! - Mitä? Teen vain työtäni!
On huono idea laittaa maailman kohtaloa -
esiintymiskammoisen 11-vuotiaan lapsen käsin.
Ei hätää. Olen tukenasi.
Mä hoidan.
Nukku, sinun vuorosi.
Ei hätää. Minä hoidan tämän.
No niin, aika laskea lampaita.
Hyvää työtä, Nukku.
Oletko valmis?
Kauniita unia, Orion.
Meidän on mentävä syvälle. Hänen mielensä pimeimpiin sopukoihin.
Sallylle puhuminen.
ESITELMÄ LUOKASSA
Puhuminen luokassa.
Murhaklovnit.
Kännykän aallot, hyttysen puremat,
putoaminen katolta.
Tässä se on.
Ilta, jolloin tapasitte.
Olet makuuhuoneessasi.
Kuulet matalan jyrinän huoneen pimeästä nurkasta.
Näet pahaenteisen muodon,
kuin hänet olisi vedetty pimeydestä.
Pimeys! - Orion!
Tulit hakemaan minua. - Totta kai, olet ystäväni.
Pelkäsin menettäneeni sinut.
Ei. Olen täällä, kamu.
Häh?
Pimeys!
Voi ei!
Pimeys!
Orion!
VARO MURHAPELLEÄ!
MEHILÄISIÄ
Mikä tuo on ja mistä se ilmestyi?
Olemme pääsi sisällä, Orion! Sinä voit lopettaa tämän.
Mene sinne ja pelasta hänet.
En voi hypätä! Mitä tapahtuu?
En tiedä, mutta se on koko jutun juju.
Mitä oikein tarkoitat?
Kun tiedämme lopun,
kaikki pelottaa vähemmän.
Mutta ehkä pelko on vain osa elämää.
Sinun tarvitsee vain tuntea pelko.
Ja toimia silti.
Onnea matkaan.
Kiitos, Hypatia.
Koita kestää, Pimeys. Minä tulen!
Orion! Olen täällä!
Orion!
Pimeys!
Häivytään täältä.
Tämä ei kestä! - Voi ei. Pidä kiinni.
Hänet pitää herättää!
Jos emme tee jotain, he...
Hajoavat atomeiksi?
Väistäkää, hoidan tämän.
Se imee meidät sisäänsä.
Mitä nyt tapahtuu?
Jostain syystä kanssasi -
tuntemattomat kauheudet pelottavat vähemmän.
Tiedän, mitä tarkoitat.
On ollut ilo tuntea sinut. - Ilo on minun puolellani.
Aika herätä! Olet myöhässä koulusta!
Uni hidastaa pituuskasvua.
Herää nyt!
Miksi se ei toimi? - En tiedä.
Nukutin hänet tehokkaasti.
Herää! On aika herätä!
Herää!
Herää nyt! - Herää!
Orion, jos et nyt herää, myöhästyt kohta retkeltä.
Myöhästyt kohta retkeltä.
Sally!
Pimeys! Me teimme sen.
Hienoa työtä, poika.
Sillä lailla! Kiva nähdä taas, vanha kuoma.
Näkemiin, Orion. Tämä yö on ollut kuin unta.
Niin on. - Nähdään, Hypatia.
Ihailen työtäsi.
Ja minä sinun.
Ihailen myös sinun työtäsi.
Kappas vain.
Olet paras, Pimeys.
Olen samaa mieltä.
Kiitos kaikesta, Pimeys. - Jetsulleen.
Nämä ovat hyvästit. - Mutta näemme taas huomenna illalla.
Toki näette Pimeyden, mutta en näytä täsmälleen tältä.
Näette minut toisenlaisena, vielä parempana.
Niin, näen sen nyt ja osaan arvostaa sitä.
Kiitos siitä.
Ei. Kiitos sinulle, Orion.
Mistä? - Kun näet minut tuolla tavalla.
Muiden mielipiteet vaikuttavat siihen, kuinka näkee itsensä.
Aiotko mennä huomenna luokkaretkelle?
Jep.
Jännittääkö? - Kamalasti.
Mutta menen silti.
Hieno homma, poika. Sinä pärjäät kyllä.
Oli mukava tavata, Hypatia.
Oli mukava tavata, Pimeys.
Sinulla on hyvä isä. - Tiedän.
Mitä?
En ymmärrä. - Tulin avuksesi.
Tulevaisuudestako? - Niin.
Pärjäänkö siellä? - Pärjäät hienosti.
Eikö minun tarvitse murehtia?
Tuskinpa vain.
Näyttävät nuorilta.
Pikemminkin satavuotiailta.
Mitä?
Mehän sovimme, että pysyt yön sängyssäsi.
Aivan, on huomisilta. Nukuitte koko päivän.
Mitä? Voi luoja, se on totta. - Niinkö? Me nukuimme pommiin!
Olitte väsyneitä.
Halusin antaa teidän nukkua.
Kuka hän on?
Uskokaa tai älkää, hän on laps... uudenystäväni.
Hauska tavata. - Hei.
Mikä nimesi on? - Hypatia.
Kiva nimi.
Mietin, voisitteko ajaa Hypatian kotiin.
Missä asut? - Manhattanilla.
Tietävätkö vanhempasi, että olet täällä?
Tavallaan. - Voivatko he hakea?
Ai niin, voisimme soittaa heille.
Mitä nyt? - En tiedä.
Et voi palata, et ole syntynyt.
Tiedän sen.
Miten päädyit tänne?
Tein jotain. - Tee se uudelleen.
Selvä.
Mikä mättää? - Se ei toimi.
Vanhempani adoptoivat sinut.
Ei! Entä äiti? - Hän piti sinusta.
Minun äitini. Sinun vaimosi.
Aivan. Onko minulla vaimo?
On, minun äitini! - Tiedän!
Tämä on katastrofi!
Häh?
Kuka sinä olet?
Olen Tyko. Tulin auttamaan.
Voin viedä sinut kotiin aikakoneellani,
Voitko? - Meidän on mentävä nyt.
Reissu vapautti aikaulottuvuushirviöitä.
Ne on pysäytettävä, ne tuhoavat historian.
Nähdään 20 vuoden kuluttua.
Nähdään silloin.
Raivaa tiesi kapselille.
Selkis!
Nyt!
Mahtavaa!
Pidä kiinni!
Mitä...
Isä!
Hypatia!
Tyko, pitkästä aikaa. Et ole muuttunut yhtään.
Sinä olet kamalan vanha.
Niin olen tainnut kasvaa hiukan.
Täytyy mennä.
Kiitos kyydistä.
Eipä kestä.
Sitten ohjasin aikakonemoduulin takaisin tänne,
teilasin hirviöt ja tulin sänkyyn.
Onpa hyvä loppu. - Niinkö?
Kiitos, että keksit sen. Olin jumissa.
Nukuttaako? - Kyllä.
Hyvää yötä, kulta. - Öitä, äiti.
Auki vain kiinni?
Kiinni.
Selvä. Nuku hyvin.
Hei, isä.
Nukkuuko hän?
Melkein. - Keksikö hän lopun?
Kyllä, aikakoneen.
Sehän on hyvä. Aikakone.
Se on hyvä idea.
Niin on. Jäätkö vielä istuskelemaan?
Menen kaupunkiin aamulla,
joten ajattelin nauttia yöstä vielä hetken.
Selvä, isä. Minä painun pehkuihin.
Öitä, Hypatia.
Hyvää yötä, äiti.
Hyvää yötä, Hypatia.
Saanko istua kanssasi?
Se olisi ihanaa.
ORION JA PIMEYS
PERUSTUU EMMA YARLETTIN KIRJAAN "ORION AND THE DARK"
MEGHAN NOYESIN JA NOELLE MCCOWNIN MUISTOLLE
Tekstitys: Saara Patiris