Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Гільдо!
Не підходь до мене!
Я тебе не скривджу.
-Зажди! -Не чіпай мене!
Прошу, я поясню.
То ти ще й вмієш говорити?
Я завжди вміла. Зараз ти розумієш мене,
бо стала тролем.
Я не троль.
Я не хотіла--
Гільдо, стривай!
Я йду додому!
Будь ласка, не виходь!
NETFLIX ПРЕДСТАВЛЯЄ
Гей, можеш--
Нелегко було все так скласти.
Вона була в ліжку Гільди?
Так. Як я й сказала.
Приготувала сніданок, заходжу, вона там, а Гільди немає.
Якщо це не…
Ти ж не Гільда?
У світлі останніх пригод з тролями
я б сказав, що це підкидьок.
-Хто? -Підміна!
Троленя в людській подобі замість Гільди.
Чекай!
ПРИЇЗД АСТРІД ГІЛЬДА (2 РОКИ)
Ти мале троленя з гори.
Я таки тебе впізнала.
Але якщо ти тут і в такому вигляді, тоді Гільда, мабуть, --
Не розумію. Це ж це місце, Живчику?
Куди ми втекли.
Тоді десь тут повинна бути печера?
Її не знайти, якщо стояти. Треба все оглянути й наглядати за Баба.
Їх так багато.
Думаєш, серед них може бути--
Так. Це тут. Скільки зараз?
-Одинадцять чи 12. -Гаразд, молодці.
Повертайте і ліворуч.
Міський патруль.
Цікаво, чому вони тут.
Доброго ранку!
Маєте гарний вигляд. Радий вас бачити.
Ми всі бачили вогні в горах.
Звісно ви чули про раптове збільшення кількості тролів і таке інше.
Хочу вас запевнити:
я бачу ваше занепокоєння.
Тому я оголошую комендантську годину
й забороняю виходити за місто після заходу сонця.
Крім того, я зобов'язуюся від сьогодні поставити вартових
у кожну вежу на нашій історичній стіні.
Заявки від добровольців на посаду дзвонарів вже приймаються.
Так, ви ось там.
Чи правдиві чутки?
Чи є ймовірність нападу?
Ну звісно ж!
Ось тому я тут.
Мої люди десь там вішають дзвоники на тролів, поки ми тут говоримо.
І не лише це,
ми готувалися до такого випадку
тривалий час.
Наша техніка як ніколи ефективна.
Я представляю вам найсучаснішу самохідну лазерну установку проти тролів.
Уявіть на мить спеціалізований парк цих малих,
які патрулюють кожний куточок нашого славного міста.
Парк?
Ви ж знаєте, що у нас лиш одна установка?
Їм не треба цього знати.
Будьте певні, добродії.
Зі мною ваша безпека в безпеці.
-Ну ось чоловік, який мислить як слід. -Мені безпечніше під захистом Альберґів.
Мені не було, коли я з ним застряг на горі.
Звісно, не було. Ти ж був серед тролів!
Ми так хвилювалися, любий!
Але ж ви повернулися живими й здоровими?
Куди це ти?
Ми ж казали, що сьогодні в школу не треба йти, забув?
Краще щось робити, ніж сидіти й дивитися дурню по телевізору.
СТАНЬ ДОБРОВОЛЬЦЕМ! ТЕЛЕФОНУЙ НА 020-7627-9245
Гей! Ти прийшов!
Ні, спасибі батькам.
І твої туди ж?
Хочу, щоб все повернулося до норми якнайшвидше.
Як твоя нога?
Ще болить, але вже набагато краще.
Гільди не було?
Вони з мамою багато пережили.
Може, нам час і не потрібен, але не дивно, що їй потрібен.
Ходімо у клас.
Так ось, діти.
Мені прикро,
але наш плановий урок скасовано сьогодні.
-Ура! -Чудово!
Замість уроку у нас буде гість.
Полісмен Селбі з патруля Тролещини.
-Здрастуйте. -Він приніс відео.
ВІДТВОРИТИ
Тролі.
Страшні.
Кровожерливі. Прагнуть людської плоті.
Та чи дійсно вони такі небезпечні?
Так! Тому нам потрібно переконатися…
Міс Голґрім.
Фрідо.
Це неправда. Вони не прагнуть людської плоті.
Вони люблять овочі понад усе.
І чипси.
Попрошу помовчати до кінця відео.
Тролі можуть бути природними ворогами людей…
Ми не природні вороги.
Фрідо, будь ласка.
…героїчними зусиллями міський патруль охороняє спокій
багатьох поколінь жителів Тролещини
завдяки пильності й тому, що діє на випередження
на кожному кроці.
Але так легко було не завжди.
Коли в цю долину вперше прийшла людина,
напади лютих тролів були звичною справою, на жаль.
Наші предки не вижили б, якби не одне.
Символ Тролещини -
звичайнісінький дзвінок.
Зараз під проводом Еріка Альберґа,
керівника міського патру--
Гей! Не смій--
Міс Голґрім, попри всю пошану до вас,
скажу з власного досвіду: це все неправда.
Тролі не безмозкі людожери.
Мого дідуся з'їв троль!
-Не може бути! -Вони злі.
Не злі! Моя прабабуся виростила троля,
якого знайшла в садку.
Виростила, щоб він з'їв мого дідуся.
-Він не їв. -Діти!
-Батьки кажуть, що вони крадуть дітей. -Це не правда.
-То мої батьки брехуни? -То ти дурень.
Послухайте!
Більшість з вас прожила в Тролещині все життя.
Ви чули, щоб когось з'їв троль?
-Ні. -Взагалі ні.
Не треба сидіти тут і слухати брехню, і я не буду.
Неймовірно, що через це скасували алгебру.
Гільдо!
Ми шукаємо цілий день. Невже ходимо по колу?
Годі повірити.
Як так, що не знаходимо одну-єдину печеру?
Вона тут, я знаю. Але якщо ми не потрапимо--
Перепрошую, міс.
У вас все гаразд?
Добре! Все добре.
Небезпечно ходити
поза муром так пізно вдень.
А дітям і потогів.
Можна дізнатися, що ви тут робите?
-Чули: комендантська година? -Комендантська година?
Ми шукаємо…
Ягоди. Знаєте? Для джему.
Благаю! Не робіть цього.
Ці ягоди дуже отруйні.
Я знаю.
Ні! Я не про ці ягоди кажу.
Сер?
Вони рухаються.
Я попрошу вас піти звідсіля.
Не змушуйте наполягати.
Так. Ну що ж, ходімо, діти.
Сюди.
Чому ти збрехала?
Бо вони шукають те, що й ми, Тонту. Але я не певна, що ми на одному боці.
Гаразд, я хотіла додому.
Який звук!
Маленький - це одне.
А ті, що на стіні, мене вб'ють.
Гей, сюди.
Від чого ти ховаєшся?
Від троля.
Хіба ж ти сама не троль?
Ні.
Ти впевнена?
Мені шкода.
Ти ховаєшся від троля, і ти натрапила на троля.
Це, напевно, дратує.
Я, між іншим, Трандл, якщо тобі цікаво.
Гільда.
Ви набагато більший за троля, від якого я ховаюся.
Так, прикро.
Інакше я б вибрався звідси
так само легко, як ти сюди потрапила.
Дзвони. Ти тут у пасці.
Не переймайся через мене.
Гадаю, жоден з нас не в бажаному місці.
Я не знала, що все так. Як же мені повернутися додому,
коли на шляху перешкоди?
Додому?
Так, додому. У Тролещину.
Що б ти зробила, якби туди повернулася?
Ти троль. Ти ж знаєш, що висока стіна не пускає вас туди.
Можеш залишатися тут, скільки тобі завгодно.
Я знаю, це не багато.
Це назавжди?
По-різному.
Інші тролі тобі не розкажуть,
але є спосіб знову стати людиною.
Є?
Це давній ритуал, який мало хто знає.
Теоретично я міг би його провести,
але не в теперішньому стані.
Треба, щоб ти дещо для мене зробила.
Що?
Будь-що. Назви, і я зроблю.
Це має залишитися між нами.
Ніхто не повинен знати.
Що завгодно. Лише скажи.
Ну що ж.
По-перше, мені б не завадило випити.
Непогано було б випити медухи.
Гільдо!
Це вона. Не полишає мене.
Маєш піти до неї.
Гільдо!
З глузду з'їхав?
Це вона мене зачарувала.
Може, тобі важко це збагнути,
але її чари добрі.
Вона не дасть тебе скривдити.
Насправді вона піклуватиметься про тебе, як про власну дитину.
Ага, я точно не її дитина.
Хай там як…
Гільдо!
…доки ти тут,
ця тролиця - твоя мати.
А любов матері не треба сприймати як належне.
Не треба було припиняти пошуки і повертатися додому.
Ні, тобі потрібно відпочити.
Крім того, недобре, якщо тебе з'їдять.
Вона справді винахідлива, твоя дочка.
Певен, що вона вже щось придумала.
Їй не треба щось придум--
Будь ласка, можеш--
Ти недотепа! Нетяма!
Ой, вибач. Я не хотіла кричати, я--
Гей, все буде добре. Я поряд.
Годі.
Я так і не розумію чому. Чому ти це зробила?
Моя дочка - добра душа.
Ти побачила, яке тут життя.
Обертаєшся на каміння. Ці дзвони.
В найкращі часи тут їй не місце,
а стає все гірше й гірше.
Нехай так, та не можна підмінювати людей. Це викрадення!
Що це?
Схоже на звук, але скоріше відчуття.
Я не чую, але знаю, що воно там.
Ми всі його відчуваємо.
Не знаю, що це, але воно завжди йде звідти.
Кличе нас до міста.
Ти задумувалася, чому ми не йдемо з цих гір,
коли ми настільки явно небажані тут?
Мені завжди це було очевидно. Ви були тут задовго до Тролещини.
Я й не думала, що вас тут так багато.
Останнім часом поклик став дужчати.
Все більше і більше наших виходить з гір щовечора.
Люди це помітили.
Певна, вони думають, що є якийсь план з штурму міста.
Але ж його немає, так?
Звісно, немає, але не в цьому річ.
Є ті, хто готовий кинутися,
щоб хоч якось відповісти на поклик.
Та чи зможуть вони дійсно щось вдіяти? Коли є стіна і ці дзвони?
Може й ні.
Скоро світанок. Треба відпочити. Завтра великий день.
Що робитимемо?
Покажу тобі, що таке бути тролем.
Може, натягнемо якусь велику сітку,
в яку б потрапляло все, що кинуть--
Ні. Це не приверне такої уваги.
Потрібне щось захопливе, а не практичне рішення.
Але ж сер, враховуючи--
-Що це? -Рушниця, сер.
В ній використана зменшена версія технології з гарматної установки, але--
Так. Це може якраз згодитися.
Але ж це єдиний неперевірений прототип.
Не знаю, чи взагалі працює.
Облиш, Ґердо. Люди чекають!
Валуни - це лише велике каміння,
кинутий камінь ніщо проти
найсучасніших засобів стримування тролів.
Ця крихітка перетворить здорового троля на купку безпечного гравію.
Якщо Гільда зараз така, як ми думаємо, Тонту, треба її знайти до них.
Треба йти на пошуки.
Бабо, взувайся.
Чому б нам не залишитися?
Ми лише будемо тобі заважати. Без нас ти більше оглянеш.
Якщо впораєтеся.
Між мною й Альфуром, думаю, ми впораємося.
Насправді
ми з Седриком допоможемо з пошуками.
Ясно.
ТРОЛІ ТА ІНШІ НЕБЕЗПЕЧНІ ІСТОТИ
Не кажи Джоані, але з тобою набагато менше клопоту, ніж зі звичайною дитиною.
Гей, Бабо.
Слово з п'яти літер, яке означає «волохатий злодій»?
Бабо?
Ні!
Бабо!
Перепрошую. Вибачте!
Бабо!
Недбальство. Занотуй, помічнице.
Нам потрібна підмога негайно.
Сер, вибачте за прямолінійність.
Але ж ви знаєте, як діють дзвоники.
Хіба наша задача не розрядити, а нагнітати атмосферу?
Бачиш це?
Ось з цим ми боремося.
Боягузи. Замість зустрічі лицем до лиця вони обертаються на каміння.
А решта щезають, щойно виглядає сонце.
Мене вражає те, що вони ховаються.
Мене вражає те, що вони не вступаються,
і якщо вони--
Що це?
Здається, це голуб.
Седрику!
Нам треба потрапити до гори.
-Командиру? -Напасти на них зненацька.
Отримати перевагу.
Але ніхто ніколи не бував у Троляндії.
Досі ніхто.
Але якщо нам це вдасться, Ґердо,
моє ім'я ввійде в історію Тролещини.
Поїхали, потрібно скласти план.
Ніяких дзвоників!
-Альберґ - відстій! Ніяких дзвоників! -Ніяких дзвоників!
Ніяких дзвоників?
Так на чиєму ж ви боці?
Ми на боці миру й діалогу.
Ворогів дезінформації та страху.
Та невже? Хотілося б почути, що скажуть ваші вчителі на це.
Їхня вчителька пишається ними й просить вас йти далі.
Ніяких дзвоників! Ніяких дзв--
Ніяких дзвоників!
Девіде, що з тобою?
Це моя мама. Вона стала добровольцем в лавах дзвонарів.
Здогадуюся, вона б цього не схвалила.
Не хочу з нею говорити.
Ще виходить.
-Тонту! -Вона в тебе.
Дякую, друзі.
Хто це?
Допоможете відвести її додому?
Я поясню по дорозі.
Гільда стала тролем?
Так, не кращий варіант.
Оце так!
Питання в тому: що робити?
Ти ж відьма. Є заклинання чи щось, щоб перетворити її на людину?
Має бути.
Ходімо, спитаємо Кайзу.
Де я подів джемпер?
БІБЛІОТЕКА
Обмін тілами. Гадаю, саме ця книжка вам потрібна.
-Дякую. -Чекай.
-Чиї тіла треба обміняти? -Гільди.
Її підмінили троленям-підкидьком, а нам треба повернути її.
Боюся, це не допоможе.
Що? Чому?
Тролячі чари. Це просто-- По-іншому працює.
Тролячі чари не розвіяти заклинаннями відьми.
Вони несумісні.
-Геть. -Та--
До того ж відьми не люблять втручатися в справи тролів.
Такий протокол,
який рада вам би радо роз'яснила.
Але ж йдеться про Гільду.
Ви її знаєте.
Знаю. Тому я знаю, що вона сама знайде вихід.
Ви справді не допоможете?
Ні.
Ти добре спала?
Наскільки це можливо.
Куди ми?
Снідати.
Люди ж снідають, чи не так?
Щось вегетаріанське є?
Дякую.
Нічого, якщо ти захочеш відкусити мій листочок.
Твій напій.
Дякую.
Смачно. Що це?
Це медуха.
Міцна штука.
Один ковток - і така, як ти ганятиме цілими днями.
Знаєте, піду розімну ніжки, якщо можна.
-Я ненадовго. -Гаразд.
Перепила медухи.
Скажи, в кого вона?
Оце діло.
Схоже, я міг би вирвати роги Лісовелета.
Це добре?
Це щось.
І що далі?
Далі?
Так, далі.
Що далі, щоб ти перетворив мене на людину?
Немає часу на розмови?
Так, ти поспішаєш.
Хто ж захоче бути тролем довше, ніж потрібно?
Вибачте, я не--
Далі я попросив би тебе
зняти ці жахливі дзвінки зі входу.
Що? Як же це мені зробити?
Якби я знав, я б сам це зробив.
Розкажи. Чому тут так багато дзвонів?
Хтось вочевидь не хотів тебе випускати.
Вони й про тебе потурбувалися: почепили й тобі дзвінок на ніс.
Як гадаєш, що вони зі мною роблять?
Якщо це дуже складно…
Ні.
Я щось придумаю.
Що там, Живчику? Ти щось винюхав?
Тролі!
Я її з ними не бачу. Але поглянь, печера.
Я знала, що це десь тут. Схоже, вони йдуть.
Гей, ти! Чекай! Не тікай від мене.
Що? Ні!
Відчиніть! Віддайте її мені!
Зачекай хвильку. Гаразд, Живчику?
Джоано!
Гаразд.
Без паніки.
Немає підстав вважати їх недружніми.
Вітаю. Я не бажаю зла. Я шукаю дочку.
Бачите, думаю, що вона може бути--
Ні! Благаю, я не--
Ухиляйтеся!
Седрику!
Ні!
Заводься!
Вибач, що я загулялася.
Хіба вибачаються за те, що загулялися?
-Ну, я-- -Ти нічого не втратила.
Ми почули запах інших тролів, які хотіли вкрасти у нас їжу. Тому пішли.
Для чого їм це?
-Хіба ви всі не друзі? -Хіба всі люди друзі?
Тут всякі тролі бувають, у всіх різні думки та пріоритети.
Добрі, злі, безглузді, спільного мало.
Кепсько, що ви не можете об'єднатися. Вам потрібні закони чи лідер чи щось таке.
Ходімо. Я покажу тобі дещо.
Що це за місце?
Колись це був дім троля,
який називав себе Гірським королем.
Гірський король.
Він був єдиним, кому вдалося згуртувати
реальну кількість нас навколо єдиної ідеї.
Ось про це я і кажу. Що за ідея?
Повести армію тролів на місто.
Що з ним сталося?
Ця ідея набула великого поширення.
Але не всі її підтримували.
Було зіткнення.
Врешті його перемогли до того, як він досягнув своєї цілі.
Відтоді ніхто не намагався проголосити себе королем чи королевою.
Може, вам тоді й не треба лідер.
Гаразд.
У заклинанні сказано, що потрібен біоматеріал.
На щастя, я знайшла волосся Гільди, намотане на паличку,
яке вона чомусь залишила. Але троленя--
У мене є те, що треба!
Чудово.
Гаразд, тоді це все.
Сподіваюся, це допоможе.
Я теж.
Може, треба прочитати примітки?
Це місце просто щось.
Ти так вважаєш?
Крім сніданку й уникання грабіжників, що ми робимо весь день?
Ну, те, що й люди, я гадаю.
-Все, що хочеться. -Ми так не робимо.
Треба ходити до школи, на роботу, у нас графіки.
Вам не хочеться цього робити?
Не зовсім.
Може, лише тобі.
І через це я подумала, що тобі тут сподобається.
Що ж ми робимо?
Ми п'ємо, їмо.
Думаємо. Гуляємо.
Кидаємо одне одного.
Кидаєте?
-Так. Знаєш? -Чекай!
Це як гра!
Бачиш? У тебе вже виходить.
-Для чого ці купи сміття? -Ми його збираємо.
Те, що люди викидають або їм більше не треба.
-Що вона з ним робить? -Мабуть, для схованки.
Схованки! Я читала про схованки зі скарбами.
Без сумніву, читала. Я тобі покажу.
На скарби, про які ти, мабуть, думаєш, важко натрапити в наш час.
Сучасні тролі здебільшого збирають скромні та особливі речі.
Наприклад?
Автозапчастини.
Бочки, відра й шишки.
Кістки!
А ви що збираєте?
М'яку оббивку.
Зовсім інша річ.
Мені набридло казати: «Gifr Syn!»
Глянь! Це троленя.
А це Гільда!
Так і повинно бути?
Не думаю.
Думаю, це те, про що говорила Кайза: «Несумісні».
-Так. -Не переймайся.
Ми й без відер допоможемо.
Знаєш, коли ми її побачили, було враження, ніби--
Їй весело.
Тобі весело?
Жартуєш? У цьому тілі троля я ніби сотню кілометрів можу пробігти.
Чи підійняти цілу гору!
Тут так просторо.
Ніяких доріг, машин,
огорож і стін.
Я забула.
Хто перший до вершини?
Що скажеш?
Краєвид кращий, ніж з моєї спальні.
Тож дивне питання.
У мене десь є тато-троль?
Ні, чому питаєш?
Просто так.
Тролі зазвичай не народжуються як люди.
Тобто у тебе немає мами?
Колись була тролиця, мати всіх нас.
Але вона померла давним-давно.
Моя дочка прийшла до мене.
Але ми всі діти надр Землі.
Ти вже за нею сумуєш, так? За дочкою.
У тебе є схованка? Ти ж повинна щось збирати.
Мені не треба багато для щастя.
Але у мене є ось це.
Знаю, це небагато.
Думаю, вона чудова.
Ну, тепер вони твої.
Я гарно провела час.
Та хіба ти не бачиш, що недобре це?
Може, це й не найкраще місце для дочки,
але ти постаралася для неї.
На неї нічого кращого не чекає по інший бік стіни.
Це дім.
Її дім. І вона повинна бути тут з тобою.
Може, я зробила помилку.
Тож виправ її!
Поміняй нас місцями. Знаю, ти можеш.
Не можу. Що зроблено, те зроблено.
Я не знаю як.
День був довгим.
Треба спати.
Ти правду кажеш?
Ти так кажеш, щоб я тут залишилася?
Вибач.
Дуже добре.
Я знав, що завдяки людській хитрості все вийде.
Так, що далі?
Ти спала?
Ні. Ти чув, як ревли тролі минулої ночі?
Ніби знущалися наді мною.
Як подряпина?
Нічого страшного.
Тебе могли з'їсти.
Знаю.
Сьогодні має все статися. Ми повинні її повернути.
Гадаю, самі ми не справимося.
Ми знаємо все про Гільду і хочемо допомогти.
То який план?
Спочатку заїдемо ненадовго до декого.
Чекайте. Це мій будинок.
-Що ви робите? -Я вдячна вам за бажання допомогти.
Дуже. Ви найкращі друзі, які тільки можуть бути.
Та не годиться в це втягувати дітей. Вибачте.
Агов!
Чекайте!
Оце так поворот.
КАПІТАН Е. АЛЬБЕРҐ
Капітане?
Гарні новини, офіцере? Новий слід?
До вас прийшли. Кажуть, що терміново.
Перетворили в троля.
Знаю, дивно звучить.
Мене вже більше нічого не дивує. Чим, по-вашому, ми можемо зарадити?
Ви ж міський патруль?
Там дуже небезпечно, але не для тих, у кого є ось це.
Потрібен озброєний супровід?
Задля безпеки.
Це серйозне прохання. Пишіть заяву.
Та, на жаль, я не--
Допоможіть мені і я покажу, як потрапити до печери.
Я супроводжуватиму вас особисто.
-Так, сер. Зрозуміла. -Ви розумієте?
-Надіюся, на вас можна покластися. -Так. Бувай.
Альберґ щойно назначив мене тимчасовим командиром
всього міського патруля.
То ви нам не допоможете.
Вибачте, діти. У мене раптом з'явилося багато справ.
Неподобство.
Кого не спитай,
той або не може допомогти, або не дає допомогти.
Ох вже ці дорослі!
Чули вранішню новину?
При в'їзді в місто так багато брил,
що машиною не проїдеш.
Кажу тобі, буде напад чи щось таке.
Згадаєш мене.
Я не знаю, до кого й звертатися.
-Що б зробила Гільда? -Вона, мабуть, спитала б троля.
Девіде, точно. Треба піти до тролів.
Але Фрідо, тролі не говорять.
Знаю, але, може, це і не потрібно.
Ти пам'ятаєш Кракена?
Велетня з щупальцями на острові?
Так.
Ніколи не забуду.
Мені вдалося залізти йому в голову й типу поговорити з ним.
На рівні думок. Якщо я так зможу з тролем--
Тоді, може, вийдемо на слід Гільди.
Через комендантську годину звідси важко вибратися.
Мама! Вона заступає на службу на одному з виходів.
Ти міг би відвернути увагу.
Так.
Але тоді ти будеш сама.
Думаю, вибір невеликий.
Останнє, що я попрошу тебе…
принеси мені дещо особливе.
Воно дома у Гірського короля.
Його скарб добре сховано.
Але я розкажу тобі, як його знайти.
Предмет, який мені потрібен, червоний як кров,
надзвичайно цінний.
Ти зрозумієш, коли його побачиш.
Схоже, це воно.
Принеси його мені,
і я перетворю тебе на людину.
Чекай. Я стала собою.
Що це за місце?
Гільдо!
Мамо?
Гільдо!
Мамо! Я тебе чую.
Я йду!
Гільдо!
-Де ти? -Мамо! Я не--
Ні! Випусти мене!
Вітаю. Я Гільда.
Допоможіть!
Гільдо.
Мамо?
Що це було?
Я досі троль.
Ходи сюди, куля.
Вибираймося звідси.
Як добре, що тут нікого немає.
Якби тут був цей Гірський король, все було б набагато…
складніше.
Бабо, ти готова?
Спокійно.
Працює.
Хіба не повинно?
Прокинеться через кілька годин з гострим головним болем.
Це те саме місце.
Тут? Але де ж печера?
Нагадаю вам, я покинув все, щоб бути тут особисто.
А виявляється, марную час…
Там. Це вхід.
А тепер допоможіть знайти дочку.
Чекайте!
Мамо.
Троль!
Не підходь, тварюко!
Невже я тебе знайшла!
Я не знала, що робити. Сходила з--
Мені так шкода.
Мамо! Все добре.
Ми знайшли одна одну. Це найголовніше.
Живчику!
Тонту! Альфуре! Ви всі тут.
-Так. -Звісно.
І ти. Рада тебе знову бачити.
Гадаю, ти наглядала за мамою?
Гільдо. Поглянь-но на себе.
Ти--
Ти сильна!
Знаю. Стрибай, Бабо. Не гаймо час.
Куди ми?
Повернути все на свої місця.
Ось вона.
Схоже, в іншій вежі нікого немає.
Пильнуй обома, не засни, це все, що треба.
Гей! Мамо!
Хто це?
Це мій син.
Вона у мене! Я знайшла її!
Зараз перетвориш мене на людину.
Трандле!
Трандле?
Дивно.
Він завжди тут був.
Гільдо.
Ти, не підходь!
Ні, мамо. Все добре.
Я знайшла дочку
і не дозволю її знову забрати.
Дзвони. Вони--
Гільдо, що ти накоїла?
Баба!
Піймалася!
Ще хоч крок зробиш до дитини,
тварюко, я перетворю тебе на купу каміння.
Альберґ? Що він тут робить?
Ще один!
Забери це геть. Це моя дочка.
Невже?
Впевнена? Може, колись і була.
Звідки нам знати, що вона
не кровожерне чудовисько, яким видається?
Готове накинутися в будь-яку мить.
Кажу тобі: поклади зброю або я її заберу.
Обеззброїти мене?
Боже правий, вони тебе зачарували своїми тролячими чарами.
Я заберу.
Попереджаю.
Мамо!
Привіт!
-Гільдо, ти-- -Ага.
Я стала собою.
І у мене немає одягу.
Може, Бабі вже не потрібен одяг.
Ну хіба ж не добре, що Тонту з вами?
Я приніс запасний одяг.
Як це сталося?
Повернення до справжніх матусь, мабуть, поклало край закляттю.
Договір обміну втратив свою силу.
Якщо закляття можна було зняти так, то я марнувала час, роблячи це все.
Ця дивна куля навіть не знадобилася.
-Вона була ось тут. -Куля?
Де дзвони, які тут висіли?
Я їх зняла.
Трандл пообіцяв мені допомогти.
Ці дзвони повісили тут давно, і на те була вагома причина.
Ця печера - в'язниця.
В'язниця Гірського короля.
Що? Це нісенітниця.
Гей, ось моя куля.
Нарешті!
Трандле?
Дякую за все, що ти зробила, Гільдо.
Здається, ми отримали все, що хотіли.
Ти брехун! Ти мене обманув!
Він--
Величезний!
Він йде прямо на Тролещину!
Треба його зупинити.
Гаразд, пішли.
Здрастуйте.
Допомогти вам?
Ось так. Так краще?
Гаразд. Якщо ви не заперечуєте, я хочу дещо спробувати.
Ви так само хвилюєтеся, як і я.
Знаєте, багато хто вважає, що армія тролів готова піти на Тролещину.
Хай йому грець!
Що коїться?
Він хоче напасти на місто.
-Напасти на місто? -Що?
Не знаю, чого ви так переймаєтеся.
Треба визнати, він великий хлоп,
але щойно почнуть дзвонити дзвони, він поверне назад, як і інші.
Девіде, що це все означає?
Знаю, тебе щось турбує, але я нічим не допоможу чи зараджу,
якщо ти мовчатимеш.
Знаєш, я ради тебе це роблю.
Для мене? Через тебе--
Що відбувається?
Гаразд. Тікаймо.
Фрідо!
Мамо?
Фрідо, хутчіше! Сюди.
Що?
Я не дозволю тобі це зробити, брате.
А що я, по-твоєму, роблю?
Ми обоє знаємо, що тут відбувається.
Я не просто так ховав від тебе око.
Я не битимуся з тобою, брате.
Я не битися прийшов.
Ти як?
Все добре.
Зайняти позиції.
Пильнуйте той вхід.
Ми запізнилися.
Припини.
Ця стіна захищала жителів Тролещини сотнями років.
Не спускайте очей з воріт.
Згадаєте мене.
Мовчи.
І захищатиме.
О господи!
Відкривати вогонь?
Ні, нічого не робіть.
Один з них відділився.
-Я не допущу цього. -Гільдо, стривай.
Це моя провина. Я поговорю з ними.
Прошу, я спробую.
Йди.
Зупиніться!
Гільдо!
Девіде.
Мамо, я повинен.
Не йдіть далі.
Може здатися, що перевага на вашому боці, але прийде підмога. Битва триватиме вічно.
Всі програють.
Благаю!
Послухайте.
Фрідо!
Все гаразд?
Так. Що ти тут робиш?
Шукаємо тебе, відвертаємо катастрофу. Все як завжди.
Я встановила телепатичний зв'язок
з тролем, щоб дізнатися, що з тобою. А ось і ти.
Ось і я. І мені здається, що я тут вже була.
Хіба що, я вже тут була!
Фрідо, ти щось дізналася з телепатичної розмови?
Небагато.
Та я зрозуміла, що йдеться про їхню матір.
Авжеж!
Ось що притягує їх до міста. Материнська любов.
Ой, ні. Ось, що йому потрібно.
Підійдеш ближче, і ми відкриємо вогонь.
Що це?
Не знаю, але мені не подобається.
Гей, куди подівся Альберґ?
Помічнице!
Сер?
Дуже радий тебе бачити.
Приготуйтесь відкрити вогонь.
Так, сер.
Ціль розпізнана. Гармата заряджена.
-Відкрити вогонь. -Припиніть!
В жодному разі не стріляйте.
Ти осліпла, дитинко?
Це чудовисько зараз розтопче все місто.
Звучить як нісенітниця,
але під Тролещиною є величезна тролиця.
В сотні разів більша за цього, і вона хвилюється за дітей.
Ось чому він прийшов: спровокувати вас.
Бо якщо ви відповісте,
якщо ви їх скривдите, вона просто не лежатиме.
Вона стане на їх захист.
Вона встане
і зруйнує все місто.
Стріляйте в ціль, помічнице.
Ні.
Ти передав мені командування, Еріку, і я не слухатимуся наказу.
Тоді тебе відсторонено. Відійди.
Ні!
Благаю, не треба!
Дякую.
Бойова готовність, ставайте на захист міста.
Дайте з ними поговорити. Ми можемо це зупинити.
Думаю, розмови тут не допоможуть.
Це війна.
Це не обов'язково.
Тікаймо звідси!
Послухай. Зараз Тролещину буде зруйновано,
і якщо ти не дослухаєшся, нарікай на себе.
Досить верзти дурниці.
Йди до матері й не заважай мені.
Гільдо!
Підкинь мене!
Що?
Перезарядіть гармату.
Сер.
Що?
Де я?
Ця дитинка починає мене--
Еріку.
Мамо.
Що нам робити?
Треба тікати звідси.
Згода!
Баба!
Бабо, ні!
Тролі наступають!
-Відкрити вогонь! -Стоп!
Що?
Що робити?
Нічого.
Нічого не робити.
Уважно спостерігайте.
Та не перешкоджайте.
Вони зупинилися. Чому вони тут стали?
Ми якраз над нею.
Я теж це відчуваю.
Не знаю, чи вийде в мене це відчути.
Допоможеш?
Її звати Ама.
Мати й бабуся всіх тролів.
Давним-давно вона звела всі ці гори, як домівку для своїх дітей.
Вона спочила серед гір у колі тих, кого любить.
Якось після довгого відпочинку вона прокинулася і побачила поселення.
Та не захотіла турбувати людей
і вирішила зостатися, поки вони не підуть.
Та поселення розросталося.
Спочатку все було не так погано. Діти були досі поряд.
Вона досі говорила з ними.
Та люди відділяли їх все дужче й дужче.
Потім вони вибудували мур.
-Ніщо не заважало її встати. -Та вона не вставала.
Вона залишалася там, поодаль від дітей.
Заради нас. Задля нас.
Ти це чуєш?
Що з ними?
Вона говорить.
Важко точно передати мову тролів.
Але її слова були приблизно такими.
«Діти мої, я вами пишаюся.
Ви, може, мене забули,
але я ніколи, ніколи вас не забуду.
Бережіть одне одного.
Будьте сильними, добрими і знайте, що я завжди поряд».
Еріка Альберґа нагородили медаллю
за «непохитну мужність та тонку дипломатію»,
які відвернули жахливу війну з тролями.
На тому ж заході він оголосив негайну відставку
з державної служби.
Першим указом начальника поліції Ґ.Ґустав
було проголошення щорічного Свята тролів.
Щороку відкривають ворота,
дзвони знімають, і гірський народ
мирно проходжується Тролещиною.
Не все ідеально.
Багато людей досі бояться тролів, а вони досі бояться нас.
Але це початок.
І, можливо, в один прекрасний день ми заживемо мирно пліч-о-пліч.
Хоча не тільки у свята
в Тролещині можна побачити троля.
Час від часу я виходжу в гори.
І стаю тролем.
ЗА МОТИВАМИ СЕРІЇ НОВЕЛ ПРО ГІЛЬДУ ВІД ЛЮКА ПІРСОНА
ПАМ'ЯТІ ТЕРІ О'РЕЙЛІ ТА КЕВІНА КОКВАРА
Переклад субтитрів: Наталія Маренич