Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
ULTIMA STRIGARE PENTRU ISTANBUL
Vă informăm că tocmai a aterizat Zborul AEN759 din Istanbul.
Bagajele pot fi ridicate de la banda numărul nouă.
Zborul AEN759 din Istanbul a aterizat.
Bagajele pot fi ridicate de la banda numărul nouă.
Nu e nimeni acolo, dar e în regulă.
Mulțumesc!
M-a trecut un fior când am văzut-o pentru prima oară.
Am fost fascinat de ea.
Apoi, vocea lăuntrică mi-a spus: „Ea e, Mehmet.
Ea e cea pe care o căutai. Căutarea ta a luat sfârșit.”
Dacă n-ar fi intrat ea în viața mea, n-aș fi ajuns unde sunt acum.
Mă scuzați!
- Mă puteți ajuta, vă rog? - Ce s-a întâmplat?
Am un bagaj exact ca ăsta, doar că nu e ăsta.
- Sigur? Ați verificat? - Da.
- Ați urmărit banda pe toată lungimea? - Da.
Pentru 87-36. Toate bagajele sunt pe bandă?
Afirmativ. Am descărcat toate bagajele.
- Da. Toate bagajele sunt pe bandă. - Da?
- Scuze! - Mă scuzați!
- Vă căutați bagajul? - Da.
- Cred că vi l-a luat altcineva. - Vedeți? Asta era!
Totul e pe bandă. Verificați la obiecte pierdute!
- E încolo. Duceți-vă acolo! - Deci cineva mi-a luat bagajul?
Sunteți turcoaică?
A fost o întrebare prostească. Ați început să vorbiți în turcă și…
V-am văzut bagajul,
dar eram la securitate și nu am putut să ajung la el.
Nu e vina dumitale.
Nu știu ce mă fac dacă-mi pierd bagajul.
Liniștiți-vă! Cel care l-a luat va realiza că nu-i aparține.
Ați trecut pe el numărul de telefon sau adresa?
Telefonul și poșeta sunt în bagaj.
Acesta are vreo etichetă pe el?
Da.
- Dar e ilizibilă. - Îmi permiteți?
Chris…
Christopher Louis.
Mulțumesc!
Cu plăcere! O vom găsi. Fiți liniștită!
Sună.
- Ați sunat la Suveniruri Dragon. - Alo?
Suveniruri Dragon.
E robotul de la „Suveniruri Dragon”. Apoi vorbește în chineză. N-am înțeles.
E în Manhattan, lângă Chinatown.
Cum să ajung în Chinatown?
Adevărul e că mă îndrept chiar în direcția aceea.
Destinația mea e în zona aceea.
- Vă pot duce eu. - Chiar mergeți în Chinatown
sau doar încercați să fiți de ajutor?
Chiar contează?
Nu e nevoie. Ați avut un zbor lung. Mulțumesc!
- Mă descurc. - Nu mă deranjează.
Vă duc acolo, rezolvăm problema, iar eu voi pleca. Nicio problemă!
Când l-am văzut prima dată, am simțit de parcă-l cunoșteam.
Probabil regretați întâlnirea asta.
Nu. Am trecut prin asta de câteva ori.
Știi cum e când ești sigură că vei avea o relație cu cineva?
Asta am simțit.
Să mergem!
Uneori mă întreb cum ar fi arătat viața mea
dacă nu l-aș fi întâlnit și n-aș fi mers cu el.
Vă duc la câteva străzi de Chinatown. E ambuteiaj.
Bine.
- Bine? - Da.
Îmi pare cunoscut, de parcă am mai fost aici.
Poate e din cauza sutelor de filme urmărite.
Da, e de așteptat după atâtea filme.
- Acesta e locul. - Serios?
Bună! Bagajul acesta vă aparține?
- Da! - Scuze!
Da! E bagajul soțului meu!
Slavă Domnului!
Nu! Stați! Soțul dv. are bagajul ei. Unde e?
Ce vor să zică?
Bună! Bagajul nostru e la soțul dv.
E aceeași culoare.
L-a luat de la aeroport. Unde e dânsul? Înțelegi?
Sună-l pe tata! Își vor bagajul înapoi.
E tatăl tău? Sună-ți tatăl!
Bine. Mulțumesc!
Alo? Cineva ți-a adus bagajul aici.
Unde ești?
Bine. Unde? Bine. Pa!
La hotelul Marshall City.
Acolo e soțul meu.
- Acolo e și bagajul. - Bine.
Și acum?
Acum mergem la hotel.
- Cred că ai obosit. Nu e nevoie. - Dacă tot am venit până aici,
nu plec până nu-l recuperezi.
Însă mi-e puțin foame. Să mergem să mâncăm ceva?
Bine.
- Poftim! - Mulțumesc!
- Bună! - Bună! Un covrig și un hotdog, vă rog!
Îți plătesc mai târziu.
Înțeleg! Ai găsit o modalitate bună de a-ți finanța excursia la New York.
Scuze!
Da. Am venit aici ca să păcălesc străini și să-i pun să-mi alerge după bagaj.
Nu e nevoie de niciun șiretlic.
Orașul e plin ochi de tipi care te-ar invita la cină.
E un compliment?
Sigur că nu.
Flirtezi cu mine?
- În niciun caz! Sunt însurat. - Ce bine!
- Nu mă înțelege greșit! Și eu sunt. - Bine atunci!
Bun-venit la hotelul Marshall City!
Cu ce vă pot ajuta?
Bună! Îl căutăm pe dl Chang.
E aici? Sau a lăsat un bagaj ca acesta?
A! Dl Chang! Tocmai a sunat.
A zis că va veni să vă aducă bagajul de dimineață.
Doar mâine? Pe bune?
Îl puteți suna înapoi? Chiar avem nevoie de bagaj acum.
Îmi pare rău, dar nu am numărul lui.
Bine. Pot să-l las în grija dv.? Să nu i-l dați dacă nu-l aduce pe al meu!
Sigur!
Aveți o cameră disponibilă?
Da, sigur, drăguță!
- Vei sta aici? - Am de ales?
Ești sigură? Putem să căutăm un alt hotel.
Îți dau camera noastră cea mai romantică,
cea în care au stat Marilyn Monroe și Arthur Miller.
- Nu cred! - Pașaportul, te rog!
Poftim!
John Lennon!
Ce om integru!
Mulțumesc!
- Cu plăcere! - Mulțumesc!
- Oricând! - Ar trebui să îți redau libertatea.
- Mulțumesc! - E timpul să ne luăm rămas-bun.
Prietenul te așteaptă deja de mult timp.
Mi-a făcut plăcere. Chiar simt nevoia să îți mulțumesc.
Distracție plăcută în New York!
La fel! Succes la interviul de angajare!
Mulțumesc!
- Mi-a plăcut. - Și mie.
Îmi dai numărul de telefon…
Dacă nu îți aduce bagajul mâine?
Nu știu.
Ce propui să facem?
- Mă scuzați! - Da?
Îmi dați și mie o cameră, vă rog?
Desigur! Excelent!
Camera lui John pentru acest tânăr superb.
Mulțumesc!
Ești sigur?
Pașaportul, vă rog!
Dacă tot am venit aici, trebuie să stau în camera în care a stat John Lennon.
Mulțumesc!
Mă numesc Rose.
Permiteți-mi să vă recomand călduros barul de jazz de pe acoperiș.
- Bine. - Ca să știți, e cel mai bun din New York.
Bine. Mulțumesc, Rose!
- Cu plăcere! - Mulțumesc!
Dacă tot am primit recomandarea, merg să beau ceva pe acoperiș.
Te invit la un pahar.
Nu. Ar fi mai bine să nu vin.
- De ce? - Mă voi odihni.
S-a întâmplat ceva?
Băuturi pe acoperiș în New York. Nu pare a fi…
Ce?
Începutul unui mare eșec.
Ce vrei să spui? Doar mergem să bem ceva. Atât.
Să zicem că aș veni să bem ceva!
Nu s-ar opune soția?
Ce vrei să spui?
Ar avea soția mea vreun motiv să se opună?
Nu știu. Ar avea?
Nu.
N-ar avea.
Fii liniștită! Nu sunt infidel și n-aș înșela-o niciodată.
Vorbe mari.
Chiar nu sunt dacă îți știi limitele.
Sincer, nu am alte intenții.
Merg pe acoperiș să beau ceva. Dacă vrei, ești binevenită!
Înțeleg că nu ai alte intenții. Dar dacă eu am?
Bună!
Bună, Rose! Am nevoie de ajutorul tău. Există un magazin de haine în apropiere?
Pot plăti doar mâine, când primesc bagajul.
- Bună, amice! Ce să-ți aduc? - Bună! O apă, vă rog!
Scuzați! Poftim?
- Apă, vă rog! Asta. - A! Apă. Da, sigur.
Da, apă.
- Poftim, amice! - Nu! Scuzați! La sticlă, vă rog!
La sticlă? Am înțeles.
- Poftim, amice! - Mulțumesc!
Cu plăcere!
- Exact ca o vedetă! Bei doar apă? - Cât timp aștept, da.
M-aș fi schimbat și eu dacă știam că te îmbraci așa.
De unde ai hainele?
De la parter. Rose e uimitoare.
Are un magazin de obiecte pierdute.
- Ar trebui să vezi ce chestii are! - Excelent!
Pari fericită.
- Mai ales după ce beau. - Sigur.
- Bună! - Bună!
- Uau! Arătați de milioane! - Mulțumesc mult!
- Vă stă bine părul! - Mulțumesc! Cu ce să vă servesc?
Aveți vreo sugestie?
- Da! Facem o Margarita trăsnet. - Bine. Doresc una.
Bună alegere! Iar, dv., domnule? Ce vă pot oferi?
- O bere, vă rog! - Bere. La halbă sau la sticlă?
- La sticlă. - Desigur.
- Băuturile dv.! - Mulțumim!
Cu plăcere!
Deci, la ce fel de design lucrezi?
Am început cu bijuterii. Acum creez accesorii de păr și tiare pentru mirese.
Am colaborat cu o firmă din Milano, apoi din Londra.
- Iar acum, iată-mă! - Deci te pricepi la asta.
Nu mă pricep la astfel de lucruri.
- Poftim! Să vă fie de bine! - Mulțumesc!
Noroc!
Îmi vine să-ți spun „Ryan”.
Ryan?
Bine. În regulă. Mi se potrivește.
Cum să-ți spun?
Samantha.
Samantha?
- Noroc, Ryan! - Noroc, Samantha!
Îți propun o înțelegere, Ryan!
Vom avea timp împreună până mâine.
După, nu ne mai vedem. Nu ne sunăm, nu ne urmărim.
De ce facem asta?
Ca totul să fie mai distractiv și comod,
și ca să nu ne preocupe diverse scenarii.
Ești o femeie interesantă.
Îmi cer scuze!
E minunat să nu ai telefon.
Încearcă și tu!
Bine. Fie!
- Mă bucur să te cunosc, Ryan! - Și eu pe tine,
Samantha.
Suntem împreună de zece ani. Voi?
Suntem împreună…
din facultate.
- Aveți copii? - Nu.
Dar…
eu vreau copii. Doresc să fiu tată.
- Tu ai? - Eu nu sunt pregătită încă.
Și așa abia avem timp pentru noi. Ce copii? Am prea multe alte planuri.
Da.
Dacă soțul e de acord, e în regulă.
Nu știu dacă e de acord.
Într-o relație de lungă durată, se șterge granița dintre dragoste și obișnuință.
Simți asta vreodată?
Dacă spui asta, aveți o problemă.
De ce?
Dacă iubești pe cineva cu adevărat,
nu te întrebi așa ceva.
O relație e ceva ce nu trebuie pus la îndoială.
Asta e părerea mea.
Greșit! N-ar trebui să consideri că relația e garantată.
După atâția ani, nu te-ai săturat să fii cu aceeași femeie?
Nu.
Hai! Fii sincer!
Se pare că tu te-ai săturat. De aceea ai venit singură la New York.
Trebuie să mai schimb rutina ca să-mi sporesc creativitatea.
Să explorez un alt oraș, să cunosc oameni noi…
Și mai cred…
că simt nevoia să-mi amintesc că am alternative.
De ce ai venit singur?
Am venit să mă relaxez.
M-am gândit că mi-ar prii.
- Atunci, să ne relaxăm! - Da! Pentru relaxare!
Noroc!
Așa mai merge!
Da.
Fidelitatea e la prea mare preț.
- Așa crezi? - Da.
- Ți-ai înșelat vreodată soția? - Nu.
Haide, Ryan! Fii complet sincer!
N-o să mă mai vezi. Poți să recunoști.
- Nu mi-ai răspuns la întrebare. - Ba da, dar n-ai acceptat răspunsul.
- Mulțumesc! - Cu plăcere!
Dacă intenționam să înșel, nu m-aș fi căsătorit.
Dacă mi-ar veni pofta să înșel, aș divorța imediat.
Dacă ești fericit, îți iubești partenerul și, mai ales, îl respecți,
nici nu se pune problema să înșeli.
Ce altceva?
Nimic.
- Ce vrei să spui? - Mai ai și alte clișee în minte?
„Iubiții nu înșală. Cei ce înșală nu iubesc.” Dă-i bătaie!
- Spune-mi-le, și apoi vorbim! - De ce te-aș minți?
Chiar de aceea, nu e nevoie să te stresezi.
Teoretic, nimeni nu se mărită cu gândul să înșele.
Dar, uneori, te plictisești de tine, de slujba ta,
de locuința ta, de hainele tale…
Relațiile noastre nu merg fiindcă alegem să ne mințim.
Dacă ne-am simți liberi într-o relație, nu am simți nevoia să înșelăm.
N-ar fi ca o închisoare.
Poate că nu mariajul e de vină pentru eșecul unei relații.
Ce părere ai de ideea asta? Poate e doar mai ușor să dai vina.
Mai ales dacă nu mai ești îndrăgostită de partener
și nu ai curajul să-i spui.
Viața e prea scurtă pentru o relație fără iubire.
Fumezi?
Uneori, când beau. De fapt, m-am lăsat.
Sunt sigur.
Barul ar fi trebuit să fie aici. Uită-te!
Ții minte filmele de duminică seara din copilărie?
Arătau o scenă cu New Yorkul.
Este exact cum mi-am imaginat
Poate că suntem înghețați în timp
Și doar pe tine te văd
Te-am căutat toată viața
Acum ești aici
Incredibil!
Ai o voce frumoasă.
Bravo!
Ai vrea să ni te alături pe scenă?
- Nu, mersi! Acela e domeniul vostru. - Bine.
Nu obiectez.
Mă uitam la filmele de duminică seara.
Apoi venea ora de culcare. Mă culcam și visam la New York.
Îmi spuneam că-l voi vizita când cresc. Părea atât de plin de energie.
Și eu gândeam la fel despre Istanbul: „Cândva, mă voi muta și voi locui acolo.”
Priveliștea spre Bosfor e mult mai bună.
Ador Istanbulul.
Poți iubi și Istanbulul, și New Yorkul. Dă-i o șansă acestui loc!
Încerc, dar până acum am observat doar duhoarea de urină de pe străzi.
- Oamenii par însingurați. - Haide, Ryan!
- Miroase a iarbă și a oameni triști. - Haide! Să mergem!
Să mergem!
Taxi!
Să mergem cu autobuzul!
- Cu autobuzul? - Da! Haide!
Ești sigură?
CEL MAI BUN DIVORȚ PE CARE ÎL POȚI AVEA
Hei!
- Deschide ușa, te rog! - Nu e taxi.
- Trebuie să cobor. - Așteaptă până la stație!
- Nu mori de la o plimbare scurtă. - Unde e stația?
Mulțumesc mult!
- Vrei niște iarbă? Un ecstasy? - Nu.
- Ce cauți? - Haide! Mi-e foame!
Stai! Nu pleci nicăieri, gagico.
Vii cu noi, gagico! Stai! Nu fugi!
Nu fugi!
Ce faci? Nu mă atinge!
Lasă-mă! Doar mă plimbam. Ce faci?
- Dă-mi poșeta! - Ce faci?
- N-am bani. - Dă-mi-o!
- Ce naiba? - Lasă-mă în pace!
- Nu te întoarce, târfă! Du-te naibii! - Pierd bani!
- Nu! - A luat clienții.
- Ce faci? - Cine naiba te crezi?
- Mă plimbam. - Vrei să-mi strici afacerea?
Îmi lovești fetele?
- Doar mă plimbam. - Cine e peștele tău?
Scuzați! Ați văzut o femeie într-o rochie argintie?
- Cauți ceva? - Da. O femeie în rochie argintie.
- E acolo! - Unde?
Brichetă, te rog!
Ce faci? Cară-te! Las-o în pace!
- Nu mișca! Taci dracului! - Bine. Ușurel! Ce vrei?
- Cine ești? - Sunt soțul ei. Las-o în pace!
- Soțul? - Da, sunt soțul ei. Las-o în pace!
- Soțul târfei ăsteia? Pe naiba! - Las-o în pace!
Trebuie să plătești pentru ea, nenorocitule!
- Vrei bani? - Da!
- Dă-mi portofelul! - Încetișor!
- Acum! - Bine. Ușurel!
Ai bani, băiete?
- Stai aici! Nu mișca! - Plătesc. Uite!
Îți dau bani.
- Dă-mi portofelul! - Ți-l dau.
- Nu te mișca! - Poftim! Dă-i drumul!
- Dă-i drumul! - Nenorocitul de soț.
- Acum! - Valea de-aici!
- Auzi! Soț! Pe naiba! - Să nu mai vii pe aici!
- Vino! - Valea, târfă!
Sunteți niște târfe. Aia n-arată a nevastă, puștiule!
Plecați naibii de aici! Ia-ți târfa și fă pași!
- Stai! Mă întorc. Rămâi aici! - Haide! Te rog!
Nemernicule!
- Ce mă-ta pui la cale? - Ce vrei?
- Hai, nenorocitule! - Haide!
- Să te văd! - Haide!
Puștiule! Da!
Haide, nenorocitule!
Oprește-te!
Futu-i!
- Nu te vei mai atinge de ea. - La naiba!
Nu lovești o femeie!
Hai să mergem!
Nemernicule! Fără cuțit, nu faci nimic!
Așa-i, proxenetule?
Dacă mai dai în femei, îți sparg moaca!
Să vezi de nu!
- Găinaț! Gunoiule! Du-te dracului! - Haide!
- Pleacă, boule! - Valea!
- Pleacă!
- Boule! - Tati, ești bine?
- Să nu-mi mai dai drumul la mână! - Nici tu!
Credeam că nu fumezi.
Ce? Era la mine?
- Da. Era în buzunarul tău. - Da?
Nu cred!
Uite ce trucuri ai în mânecă, Ryan!
Ce?
Atât mai lipsește. De parcă n-am trecut prin destule.
Știi că i-ai zis tipului ăla „găinaț”, nu?
„Găinaț?”
Serios? Chiar i-am zis „găinaț”?
I-auzi! Găinaț!
Fetele alea erau bune de tot.
Cum au putut să creadă că le fac concurență?
Cred că s-au simțit amenințate de frumusețea ta.
Și…
cred că asta le-a enervat.
Nu e de mirare că și-au arătat colții
dacă s-au simțit intimidate.
Pentru că…
chiar au de ce.
Mamă! Ce complimente îmi faci!
Văd că-ți dai drumul la gură, Ryan. E de la adrenalină sau de la asta?
De la ambele. Să spunem că de la ambele! În proporții egale.
Acum ce facem?
Să ne întoarcem? Cât încă suntem teferi.
- Să ne întoarcem la hotel! - Nu.
Nu la hotel. Nu vreau ca seara să-mi rămână în memorie așa.
Cum altfel ai vrea?
Păi, suntem în New York,
străini care se întâlnesc pentru prima și ultima oară.
Să facem ceva diferit, ceva ce nu putem face în Istanbul!
I-auzi!
N-a fost minunat?
- Bună! - Salut!
Ce cuplu minunat!
Organizăm un mic concurs.
Nu știi ce e un orgasm? De ce mai ești cu el?
Nu știe ce e! E un concurs de mimat orgasme.
- Pe acolo? - Da. Pe acolo!
Să ai grijă de ea!
Dumnezeule!
- Nu-mi vine să cred! - Haide!
Da! Bagă mare!
Mulțumesc!
- Mă duc la toaletă. - Bine.
Aplauze pentru Mimi, următoarea concurentă!
- Mă scuzați! Îmi dați o bere, vă rog? - Da. Imediat.
Ce prestație!
Ce de lume avem în seara asta! N-am mai văzut localul atât de plin.
E ridicol.
Și acum avem o concurentă de ultim moment.
Ce bei?
A venit tocmai din Turcia pentru acest concurs.
Aplauze pentru Samantha!
- Doar n-o faci! - Atunci de ce suntem aici?
- Să plecăm! Credeam că doar privim. - Tu vei privi.
Dumnezeule!
Ești foarte…
Adică, foarte…
- Nu înțeleg. - De ce faci mutre, Ryan?
- Nu mă feliciți? - Nu fac mutre.
Deci te prefaci și când ești în pat cu soțul tău?
Cine a zis că mă prefăceam?
Haide! Noaptea e lungă!
- Ai câștigat? - Da!
- Grozav! Vrei să faci o poză? - Da, sigur! Să imortalizăm victoria!
Bine. Cum procedăm?
Bine. Aruncă-ți părul pe spate!
- Suflă săruturi! - Bine.
În direcția obiectivului! Haide! Energic, da?
Începem!
CAMPIOANĂ LA ORGASME FALSE
M-am distrat de minune. Mulțumesc!
Noapte bună!
Serin?
Serin? Ce s-a întâmplat?
Jocul s-a terminat.
Serin.
- Serin… - Domnule.
Bună ziua, dle!
Domnule? A sosit bagajul soției dv.
Poftim? Bine, dle. Am înțeles, amice. Bine.
Bună, Eda!
Bună, Mehmet! Scuze dacă am încurcat orele!
- E devreme? - Nu. Spune! Ce e?
Am vrut să te sun ieri, dar ai scris că ești ocupat.
A fost stabilită data procesului.
Luna viitoare, în 20. La Çağlayan.
La 11:30 dimineața.
L-am sunat și pe Mehmet.
E necontestat, deci nu e nevoie de martori.
Doar să vă prezentați! Va dura 10-15 minute.
Bine. Mulțumesc!
Când l-am văzut prima dată, am simțit că parcă-l cunosc deja.
Știam că vom avea o relație. Simțeam asta.
Am înmărmurit când am văzut-o.
Ceva din mine m-a împins spre ea.
Era deja într-o relație.
Nu mi-a păsat. Am rugat-o să vină cu mine.
Mi-am părăsit iubitul și am plecat cu el. Nu mi-a păsat de nimeni și de nimic.
N-am dat socoteală nimănui, nici măcar mie.
După acea seară cu Mehmet, am fost nedespărțiți.
Uneori mă întreb unde aș fi acum,
cum ar arăta viața mea dacă i-aș fi refuzat invitația.
Uneori mă întreb
ce fel de om aș fi dacă n-ar fi intrat ea în viața mea.
Sunt foarte norocos
că a fost a mea.
După trei ani, am fost acceptată la o facultate din New York,
ca să studiez design vestimentar. Mi-ar fi plăcut să merg,
dar totul mergea perfect cu Mehmet.
Nu s-a dus.
Eram îndrăgostiți.
Nu ne-am fi putut despărți nici măcar pentru o clipă.
De ce să se ducă? Cum să-i dau drumul?
Apoi…
Tata vrea să te cunoască.
- Vrea asta? - Da.
Cred că vă veți înțelege bine.
Uite, băiete!
A renunțat la viitorul ei pentru tine.
Altfel i-ar fi arătat viața dacă mergea la New York. A rămas pentru tine.
Trebuie să te pui la punct.
Cât o să continui să faci muzică?
Găsește-ți o slujbă!
Devino un bărbat demn de Serin! Ai înțeles?
„Devino un bărbat demn de Serin!”
Sincer…
m-am simțit ca un nimeni.
Dv. cum v-ați simți?
Ne-am căsătorit în străinătate, însoțiți doar de prietenii apropiați.
Părinții mei au aflat doar ulterior.
Ne-am căsătorit fără pompă.
Mi-am găsit o slujbă.
Una care cerea cravate, jachete, costume.
Cariera mea muzicală s-a dus pe apa sâmbetei.
Puteam cânta cu prietenii mei doar din an în Paști.
Nu era ca înainte.
Mi-am găsit o slujbă.
M-a susținut mult. Îi recunosc meritul.
Și-a luat o slujbă.
Începusem o viață nouă, fericiți și entuziasmați.
Ce drăguț!
Totul părea ca-n basme.
Eram atrași unul de celălalt. Voiam să facem totul împreună.
Ne-am luat deciziile de viață gândindu-ne unul la altul.
Ne-am întrepătruns viețile.
Cred că de aceea suferim acum.
Amândoi încercam să ne construim carierele,
dar nu ne-am neglijat reciproc.
Căsnicia a mers bine inițial.
Nu eram ca acele cupluri care devin apatice după căsătorie.
- Să nu tai aici! Taie din părți! - Bine. O să rad aici.
Mama mă adormea pe spate, așa că…
Ai făcut-o intenționat.
Atunci, tunde-l de tot!
Apoi am început să fac design pentru o firmă.
Mai degrabă, am încercat.
De obicei e stresată când lucrează.
Are spațiul ei, o ordine a lucrurilor. Nu ai voie să schimbi ceva.
Of! Mehmet…
Ce e asta?
Mă uitam pe pagina dv.
Am văzut câteva modele care sunt aproape identice cu ale mele.
Sunteți conștient de asta?
De ce nu am fost anunțată?
Sunt identice! Ați schimbat doar culoarea!
Mi-au furat ideile și m-au concediat.
Nu aveți dreptul să faceți asta! Eu cu ce mă aleg?
Du-te în pizda mă-tii, idiotul dracului!
Sunt conștienți de asta. Super!
Atunci am regretat că nu m-am dus la New York.
Mi-am trimis câteva dintre creații la o firmă din New York.
Voiam doar să-mi încerc norocul.
Nu-mi făcusem prea mari speranțe, dar…
VĂ MULȚUMIM CĂ AȚI APLICAT LA VARGAND FASHION STUDIO
Aplicase la o firmă din New York.
Urma să pregătească o colecție. Dacă le plăcea, aveau s-o angajeze.
A ales să nu-mi spună, așa că nu i-am spus că știu.
Am sosit!
Bine ai venit!
- Ce mai faci? - Bine, dragă.
Stai! Sero.
Am așteptat să-mi spună. Nu mi-a spus.
Mă temeam că va spune nu,
caz în care, poate că n-aș fi mers. M-ar fi convins.
Mi-a sunat telefonul.
Am început să ne aprindem, să ne certăm.
Se lega cu încăpățânare de tot ce ziceam
și mă contrazicea legat de orice.
Serin!
Unu.
Doi.
Așa! Da, exact așa!
Bine! Doamne!
- Nu vrei să fii tu modelul? - Nu, mulțumesc! E frumoasă.
Te păstrăm ca model pentru azi. Continuăm așa.
- Shawn? - Da?
- Ești gata? - Da! Sigur.
Îmi place profilul tău.
Era gelos și ne certam de câte ori mergeam la o ședință foto.
- Uită-te aici! Așa. - Zâmbește!
- Scuze! Am un apel. - Nicio grijă!
- Da? - Unde ești?
La o ședință foto.
Tot acolo ești?
Am fost reținută. Fotografiem colecția mea. E super!
Chitara mea… Sunt acasă și nu-mi vine să cred!
Ți-am spus de atâtea ori să nu pui nimic pe chitara mea!
E ceva ce mă deranjează foarte tare.
Te porți de parcă n-ai ști cât de tare…
- Am de lucru. Vorbim mai târziu. - Ce e asta?
Reglează focalizarea, Shawn!
- De necrezut! - Ce?
Serin?
Da! Vin.
- Da? - Da.
- İyi? - İyi. Da.
Vin imediat!
- Trebuie să închid. - Cu cine ești?
- Cu echipa foto. - E un film? De ce durează atât?
Calmează-te! Lasă-mă să termin!
- Vin acasă și vorbim. - Sau nu veni!
- Te porți de parcă ăsta ar fi un hotel. - Închid.
Îmi pare rău!
- Lumina e mai bună? - Perfect!
Continuă!
- E totul bine? - Da.
Ia te uită cine a venit!
- Te rog, nu mai face asta! - Ce mă crezi?
- Nu mă deranja cât lucrez! - Ce? Sunt paznicul casei?
Care e rolul meu în casa asta? Dar în viața ta?
Știi cât e ceasul? Cu cine erai?
Ce vrei?
- Am muncit toată ziua. Ce vrei? - Ai băut?
- Tu… Stai! - Dacă am băut?
- Cum adică: „Sau nu veni”? - Cine e tipul ăla?
Ce făceai cu el la ora aia?
L-am auzit râzând în fundal.
- Ce să facă? Să se certe ca tine? - Ce amuzant…
Te enervează oamenii fericiți?
Dacă te distrai, de ce te-ai întors? Uite cât e ceasul! Ăsta e un cămin!
Ce mă consideri?
- Ce legătura are? E și casa mea. - Doar…
Mehmet…
Mehmet.
UN MESAJ NOU DE LA CANSU
SALUT! M-AM ÎNTORS. CE MAI FACI?
MĂ BUCUR CĂ AM VORBIT
MEHMET, AI TIMP? VREAU SĂ VORBESC CU TINE
ȚI-AM SIMȚIT LIPSA IERI
VREI SĂ VII LA PETRECEREA DE VINERI?
CREZI CĂ ROCHIA ASTA E BUNĂ PENTRU O MASĂ DE SERVICIU?
Hopa!
Da, ascult.
Nu vreau să fiu acuzat așa.
Acum o lună și jumătate, am cântat în Kadıköy.
Da, în Kadıköy era.
Veniseși și tu, dar ai plecat mai devreme.
Dacă ai fi rămas, ai fi întâlnit-o și tu.
A venit în ziua aia și ne-am întâlnit din întâmplare.
- N-o mai văzusem de mulți ani. - Da?
Dacă aș fi vrut să fac prostii, mi-aș fi pus o parolă, nu?
Cât timp nu este parolă, știi că nu este niciun secret.
- Verifică oricând! - Văd că nici nu-ți pasă.
Scumpo, vrei s-o sun? Ești…
- N-ai nicio grijă. - N-am făcut nimic.
Ce s-a întâmplat după concert? Ce e cu pozele alea?
- Vrei să fiu sincer? - Ce s-a întâmplat după concert?
Nimic. Ce crezi că s-a întâmplat? A venit, a ascultat și a plecat.
- Noi doar… - Haide!
- Am vorbit la telefon. Uite… - Ce s-a întâmplat?
- Nimic. Mi-am terminat băutura. - Îți scrie zilnic!
- Am dus-o acasă. Era beată. - Ai dus-o acasă?
- Da. - Bravo!
- Asta e… - Și? Ai lăsat-o și gata?
Glumești?
Vezi ceva rău în vreunul dintre mesajele mele?
- Vreun semn de flirt? - Ce ai făcut după?
E vina mea că îmi trimite poze cu decolteul ei?
- Poate e interesată. - De ce îți trimite în fiecare dimineață?
Ești stilistul ei? „E bună pentru muncă?” Mereu cu trei emoticoane!
- Are… - Era beată și ați făcut sex în trei?
Nu! Voi fi sincer cu tine.
- N-am făcut sex! - S-a terminat!
Nu-mi arătai niciun pic de interes. Oricine merită afecțiune din când în când
și se bucură s-o primească.
De ce ți-ai dat jos verigheta?
Mehmet, m-am gândit mult la asta.
Nu mai există dragoste adevărată între noi.
Nu ne mai potrivim.
Ne înstrăinăm ducând o viață lipsită de pasiune și plictisitoare.
Mi-e greu să recunosc asta, dar așa stau lucrurile.
Faptul că te gândești să-i scrii mesaje arată că e adevărat.
Nu putem să continuăm așa. N-ar trebui.
Eu nu pot. Îmi pare foarte rău.
Îți scriu asta într-o scrisoare fiindcă ne-am certa dacă am vorbi.
Nu ne vom asculta și nu ne vom auzi.
Apărări, acuzații… Nu pot să îndur așa ceva.
Nu pot să îndur o căsnicie nefericită. Hai să divorțăm!
Atât a fost. E atât de simplu pentru ea. Doar pentru că am trimis mesaje cuiva.
Cum v-ați simți dacă dra Serin ar trimite mesaje
cuiva din trecutul ei?
Cum v-ați simți dacă dl Mehmet ar aplica la o slujbă în străinătate
fără să vă spună?
Vă voi pune o întrebare.
Gândiți-vă bine înainte să răspundeți!
Dacă azi v-ați întâlni din nou, v-ați îndrăgosti?
Nu mai suntem cei care eram. Poate că nu ne-am plăcea deloc.
Da. Cine știe?
Mai contează?
Doar așteptăm să aflăm data procesului. E și ultima noastră ședință de terapie.
Bine.
Fiind ultima ședință, vă voi face o ultimă sugestie.
De ce să-ți fi luat pașaportul?
Bună!
La aeroport!
Când ai interviul la New York?
Luna viitoare.
Perfect!
Ați putea să faceți să mergeți acolo împreună?
Vreau să vă prefaceți că vă cunoașteți
pentru prima oară.
Vreau doar să vă ajut.
Să mergem, bine?
Vă rog!
- Va fi începutul unui mare eșec. - Ce?
- Să nu-mi mai dai drumul la mână! - Nici tu!
Încă te iubesc foarte mult.
Mi-e dor de noi.
Și mie. Să ne bucurăm de seara asta și atât!
Apă verde.
Cu ghimbir.
Îți va vindeca mahmureala.
- Ție-ți plac chestiile astea. - Mulțumesc!
Alcoolul și țigările mi-au pus capac. Ți-a venit bagajul?
- Da. - Și?
- Lipsește ceva? - Nu.
Foarte bine!
Delicios!
- Ți-a plăcut? - Da.
Se pare că psihologa avea dreptate.
- Ziua de ieri ne-a făcut bine. - Da, sunt de acord.
Am râs.
Am fost veseli, ca înainte.
Și am vorbit. A trecut mult timp de când n-am mai vorbit atâta!
Și nu ne-am certat.
Cel puțin nu între noi.
- Da. - Te doare mâna?
Nu. E în regulă.
Ieri l-am văzut în ochii tăi pe Mehmet, cel de adineauri, cel care mă vrea.
Îți amintești ce a spus?
Da?
„Dacă azi v-ați întâlni din nou, v-ați îndrăgosti?”
Eu da.
Da, m-aș îndrăgosti de tipul pe care l-am cunoscut ieri.
Dar nu ne-am întâlnit ieri.
- Ce vrei să spui? - Că nu s-a schimbat nimic.
N-au dispărut problemele care ne-au împins aici.
Aseară a fost printre cele mai memorabile din viața mea,
dar sunt sigură că, dacă ne întoarcem, vom începe iar să ne certăm.
Ne vom face iar viețile un iad.
Nu vreau să fiu femeia aceea, cea supărată și care țipă mereu.
Nu-mi place să fiu așa.
Cine sunt, comparativ cu cine trebuie să fiu…
- Și nu-ți pot oferi ce vrei. - Ce vreau de la tine?
- Ți-am cerut vreodată ceva? - Ai spus aseară ce vrei.
- Eu nu vreau un copil. - Bine.
- Nu pot. - Iar eu refuz să locuiesc aici.
Da. De aceea ne eliberăm reciproc.
- Există altă cale? - Există mii.
Ți-am spus ieri. Contează să alegem să fim împreună.
Dar tu alegi să renunți la noi, alegând să locuiești aici.
- Nu e păcat? - Eu renunț la noi?
E numai vina mea, da.
Tu vrei să divorțăm, nu eu.
- Adică, nu voiam. - Ai fi putut să mă susții.
În loc să spui: „Sunt aici pentru tine”, spui „Nu e păcat?”
Asta e problema. Mutăm munții când e vorba de munca ta,
dar când e vorba de lucrul la care am visat toată viața,
sunt egoistă.
Munca mea?
Am renunțat la tot ce-mi plăcea!
Mă spetesc ca să te fac fericită!
Și tu vrei să te muți în străinătate!
Și se pare că asta justifică faptul că mă înșeli.
Nu te-am înșelat.
Te amăgești singur.
Știm ce s-ar fi întâmplat dacă nu te-aș fi prins.
Serin, nu te-am înșelat.
Nu e în firea mea să înșel.
Tu erai într-o relație când ai venit la mine.
Valea!
Pleci, te rog?
Urmează să divorțăm.
Data a fost stabilită. Înțelegi asta?
Nu e o joacă de copii.
- Voi întârzia la interviu. - Da, interviul.
Slujba ta e importantă. La fel și orașul ăsta!
Totul e mai important decât mine!
Ai spus că mă iubești. Adică, ai spus asta ieri.
Da, te iubesc, dar nu vreau asta. Nu înțelegi?
Bine.
Nu vreau să fiu cu cineva care nu mă vrea.
Hopa! Pleci?
Da. Am găsit un loc în Upper West Side.
- E mai aproape de locul de muncă. - Am ceva pentru tine.
E de la Mehmet.
Mulțumesc!
A fost o plăcere!
Serin, e prima dată când scriu o scrisoare.
Nu știu dacă o să mă descurc, dar voi încerca.
S-ar putea să ai dreptate.
Poate mă voi exprima mai bine așa, decât vorbind față în față.
Ai avut dreptate.
Poate că n-am putut să fiu un bărbat cum ți-ai dorit sau meritai.
Îmi cer scuze dacă n-am reușit să te fac să simți
că-ți susțin toate aspirațiile
și visurile.
Îmi pare foarte rău
dacă te-am făcut să simți că nu te mai iubesc și nu te înțeleg,
chiar și pentru o zi.
Mi-a fost atât de frică să te pierd, încât chiar am ajuns să te pierd.
Da, amândoi aveam visuri când ne-am cunoscut
și, în timp, a trebuit să renunțăm la unele dintre ele.
Oare am fi putut să nu ajungem să dăm vina unul pe altul?
Nu știu.
Dar știu un lucru:
și cuplurile care îmbătrânesc împreună se ceartă.
- Decorul e gata. Haide! - Bine. Acum vin.
Și ei obosesc și se plictisesc, și uneori vor să renunțe la relație.
Un singur motiv îi împiedică:
credința că se vor regăsi unul pe altul în căminul lor,
după ce se aștern faptele și chipurile zilei.
Ceea ce eu numesc „cămin”, iar tu „iubire” sau „pasiune” sunt
forme luate de acea credință.
Voiam să avem acea credință.
Foarte mult.
Aș vrea să fim noi împotriva lumii, strigând „Suntem uniți!”
Îmi doresc din tot sufletul să nu renunțăm. Fiindcă eu…
încă sunt îndrăgostit lulea de tine.
Ai și tu biletul de retur.
Dacă te răzgândești, să știi că mă întorc la Istanbul.
Bărbia un pic mai la dreapta și puțin mai sus! Bine. Da!
Îmi pare rău!
E totul în regulă?
Da, totul e în regulă. Eu…
- Trebuie să plec. - Putem să vă oferim ceva?
Mulțumesc pentru tot, dar trebuie să plec.
- Bine… - Îmi pare rău! Scuze!
Pa!
- Vă rog! - Nu!
- E prea târziu. - Soțul meu e în avion. Vă rog!
- Bine. Pașaportul, repede! - Bine. Mulțumesc!
Mă scuzați!
- Pot? - Unde vă duceți? Poarta e închisă.
- Soțul meu e în avion. Vă rog! - Regret!
N-aveți voie să intrați.
- Nu puteți părăsi avionul așa. - Cobor. M-am răzgândit.
- Îmi pare rău. - Domnule!
- Nu zbor. - Nu puteți coborî așa!
O să chem poliția.
- Bine, dar nu zbor. - Mehmet!
- Scuzați! - Trebuie să vă conduc.
Cheamă pe cineva!
Nu mă voi stabili în altă țară pe la spatele tău.
Îți înțeleg furia. Scuze!
Ai obținut slujba?
N-o voi accepta.
Putem să nu divorțăm?
Scuzați, dar trebuie să vă conduc de aici.
Ne lăsați, vă rog, o secundă? Ascultați…
E soția mea și vine cu mine,
dacă încă nu s-a închis.
Așteptați puțin!
Vă rog! Mulțumesc mult!
Îmi dați undă verde? Bine.
Domnule? E în regulă.
- O vom lua pe soția dv. - Mulțumesc.
- Mulțumesc! - Pașaportul?
Vino aici!
Mulțumesc! Pa!
Incredibil! E o glumă?
Fir-ar să fie!
A dispărut.
Ei bine…
S-a pierdut.
Subtitrarea: Oana-Meda Pop