Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
SISTE OPPROP FOR REISENDE TIL ISTANBUL
Avgang AEN759 fra Istanbul har landet. Bagasjen kan hentes i bagasjeområde ni.
Det er faktisk ingen her, men det er greit.
Tusen takk.
Jeg følte noe rart da jeg så henne for første gang. Jeg ble blendet.
Så sa stemmen inni meg: "Mehmet, nå skjer det.
Det er henne du har sett etter. Ikke let videre."
Om hun ikke hadde dukket opp, ville jeg vært et helt annet sted nå.
Unnskyld?
-Kan du hjelpe meg? -Hva er det?
Det er akkurat samme koffert, men den er ikke min.
-Er du sikker? Har du sjekket? -Ja…
-Og du har undersøkt hele båndet? -Ja.
-87-36. Er alt send ut på båndet? -Ja. Alt er losset av.
-Ja. Det er alt. -Er det alt?
-Beklager. -Unnskyld?
-Ser du etter bagasjen din? -Ja.
-Jeg tror at noen tok den. -Akkurat. Der har vi det.
Vi fikk alt ut hit. Hør med hittegodskontoret.
-Rett der borte. Gå dit. -Tok noen kofferten min?
Er du tyrkisk?
Det hørtes dumt ut. Du snakket helt plutselig tyrkisk, og…
Jeg så kofferten din, men jeg var i sikkerhetskontrollen og kunne ikke gå.
Det er ikke din feil. Om jeg mister kofferten min, er jeg ferdig.
Ta det rolig. Vedkommende vil skjønne at det er gal koffert.
Sto telefonnummeret eller adressen din på den?
Mobilen og vesken min er i den.
-Har denne en merkelapp? -Ja.
-Men den er sliten. -Kan jeg få se?
Chris… Christopher Louis.
-Tusen takk. -Bare hyggelig. Vi finner den sikkert.
Det ringer.
-Takk for at du ringer Dragon Gift Shop. -Hallo?
Dragon Gift Shop.
Telefonsvarer. "Dragon Gift Shop", og så noe kinesisk som jeg ikke skjønner.
-En butikk på Manhattan, nær Chinatown. -Hvordan skal jeg komme dit?
Jeg skal faktisk den veien. Til et sted der omkring.
-Du kan sitte på med meg. -Skal du til Chinatown?
-Eller prøver du bare å være hjelpsom? -Spiller det noen rolle?
Ja, du har allerede flydd i timevis. Tusen takk.
-Jeg klarer meg. -Det går bra.
Jeg kjører deg dit, vi ordner det, og jeg stikker. Ikke noe problem.
Da jeg så ham, føltes det som jeg allerede kjente ham.
Du angrer nok på at vi møttes.
Nei, jeg har vært i samme situasjon noen ganger.
Kjenner du følelsen: "Jeg og denne fyren vil ha et forhold"? Det følte jeg.
Kom igjen.
Av og til lurer jeg på hvordan livet mitt ville vært
om jeg ikke hadde møtt ham, ikke blitt med ham.
Jeg kjører et par kvartaler unna Chinatown. Det er stengt der.
Ok.
-Greit? -Ja.
Det føles kjent, som om jeg har vært her før.
Det må være de mange hundre filmene jeg har sett.
Det er normalt etter å ha sett så mange.
-Her er det. -Er det?
Hei. Tilhører denne kofferten deg?
-Å ja! -Beklager.
Ja! Kofferten til mannen min. Takk og pris!
Nei, vent! Mannen din har kofferten hennes. Hvor er han?
Hva er det de sier?
Hei, mannen din har kofferten vår. Den har samme farge.
Han tok den på flyplassen. Hvor er han? Forstår du?
Ring pappa, mamma. De vil ha kofferten sin.
-Faren din? Ring faren din. -Ja. Ok, takk.
Ok, takk.
Hallo? Noen har tatt med kofferten din hit. Hvor er du?
Ok. Hvor? Ok, ha det.
Marshall City hotell. Mannen min er der.
-Kofferten din er der. -Ok.
-Hva nå? -Nå drar vi til det hotellet.
-Du er sliten. Det trengs ikke. -Tull, vi har kommet helt hit.
Jeg drar ikke før vi har den. Men jeg er litt sulten. Skal vi spise noe?
Ok.
-Vær så god. -Takk.
-Hei! -Hei, en saltkringle og en pølse, takk.
Sett det på regningen min.
Jeg skjønner. Du har funnet en god måte å finansiere New York-turen på.
Beklager.
Ja, jeg kom hit for å lure fremmede og få dem til å jakte på bagasjen min.
Du trenger ikke å lure noen.
Det må være millioner av menn som vil spandere på deg.
-Er det et kompliment? -Nei, selvsagt ikke.
Flørter du med meg?
-Absolutt ikke. Jeg er gift. -Bra.
-Ikke misforstå. Jeg er også gift. -Da er alt i orden.
Velkommen til Marshall City hotell. Hva kan jeg gjøre for dere?
Hei, vi ser etter Mr. Chang.
Er han her? Eller har han satt igjen en sånn koffert?
Å, Chang! Han ringte akkurat.
Han sa at han kommer i morgen med kofferten din.
I morgen? Å nei.
Kan du ringe tilbake? Vi trenger kofferten nå.
Jeg beklager, men jeg har ikke nummeret hans.
Ok. Kan du være så snill å ha denne her?
-Ikke gi den til ham om han ikke har min. -Klart det.
-Og kan jeg få et rom? -Selvsagt, vennen min.
-Skal du bo her? -Har jeg noe valg?
Er du sikker? Vi kan se etter et annet sted.
Du skal få mitt mest romantiske rom, der Marilyn Monroe og Arthur Miller bodde.
-Nå tuller du. -Pass, takk.
Her.
-John Lennon? -Å, for et fint menneske.
Takk.
-Bare hyggelig. -Ok, takk.
Selvsagt.
Nå bør jeg nok sette deg fri.
-Tusen takk. -Ja, det er på tide å si farvel.
Dra til vennen din. Du har blitt for lenge.
Nei, det var hyggelig. Jeg burde takke deg.
-Ok, kos deg i New York. -Du også. Og lykke til med jobbintervjuet.
Takk.
-Dette var hyggelig. -Enig.
Kan jeg få telefon…
Hva om han ikke kommer med kofferten i morgen?
Jeg vet ikke. Hva foreslår du at vi skal gjøre?
-Unnskyld? -Ja?
-Kan jeg få et annet rom? -Å, så fint.
-Johns rom til denne kjekke, unge karen. -Takk.
-Er du sikker? -Passet, takk.
Jeg har kommet helt hit. Jeg må bo på rommet John Lennon bodde på.
Takk.
Takk. Jeg heter Rose.
Kan jeg få anbefale jazzbaren vår på taket?
-Ja. -Det er den beste i hele byen.
Ok, takk skal du ha, Rose.
-Bare hyggelig. -Takk.
Jeg tar en drink på taket. Fordi hun anbefalte det. Bli gjerne med.
Nei, det er best at jeg lar være.
-Hvorfor det? -Jeg må få meg litt søvn.
Er det noe galt?
Jeg mener, New York, takterrasse, ta noen drinker sammen…
Så?
Det vil bli en kjempefiasko.
Hva mener du? Vi skal bare ta noen drinker.
La oss si at vi tar en drink sammen. Hva vil kona di si?
Hva mener du?
Er det noen grunn til at kona mi skal si noe?
Jeg vet ikke. Er det det?
Jeg vet ikke. Nei.
Ta det med ro. Jeg er ikke utro mot kona mi. Aldri i livet.
-Det er store ord. -Ikke om man kjenner seg selv.
Seriøst, jeg har ingen andre hensikter.
Jeg skal ta meg en drink der oppe. Du må gjerne bli med.
Du har ikke det, det skjønner jeg. Men hva om jeg har det?
Hei.
Hei, Rose, jeg trenger din hjelp.
Vet du om en butikk der jeg kan få kjøpt noen klær?
Jeg kan bare betale når kofferten min er her.
-Hei, kompis. Hva vil du ha? -Hei, kan jeg få litt vann?
Beklager, hva sa du?
-Vann. Dette. -Å, vann. Ja da.
Ja, vann.
-Vær så god, kompis. -Nei, beklager. En flaske.
Flaske? Ja vel.
-Vær så god. -Takk.
Bare hyggelig.
-Rockestjernen! Drikker du vann? -Jeg ventet på deg.
Jeg ville også pyntet meg om jeg hadde visst at du skulle det. Hvor er den fra?
Fra underetasjen. Hun er utrolig. Hun selger hittegods der nede.
-Du bør ta en kikk på det hun har. -Fint.
Du ser glad ut.
-Jeg blir gladere når jeg drikker. -Ja da.
-Hei. -Hei.
-Jøss, du ser ut som en rockestjerne. -Tusen takk.
-Du har pent hår. -Takk. Hva vil du ha?
Har du noen forslag?
-Ja, margaritaene våre er nydelige. -Kult. Jeg tar en.
Ok, et godt valg. Og hva vil du ha?
-En øl, takk. -Fatøl eller flaske?
-Flaske. -Flaske.
-Vær så god. -Tusen takk.
Bare hyggelig.
Hva er det du designer?
Jeg begynte med smykker. Nå lager jeg hårpynt og hodepynt til bruder.
Jeg samarbeidet med et merke i Milano, og så i London.
-Og nå er jeg her. -Du må være ganske flink, da.
-Jeg skjønner ikke disse tingene, men… -Vær så god.
-Kos deg. -Takk.
Skål. Jeg hadde lyst til å kalle deg "Ryan".
Ryan? Ok, bra. Det passer meg.
Hva skal jeg kalle deg?
-Samantha. -Samantha?
-Skål, Ryan. -Skål, Samantha.
Skal vi inngå en avtale, Ryan? Vi har hverandre til kofferten kommer i morgen.
Så møtes vi ikke mer. Ingen telefoner eller noe annet.
-Hvorfor gjør vi det? -For å ha det mer gøy, for å slappe av.
Ellers vil tankene fare rundt i hodene våre.
Du er en interessant kvinne.
Beklager.
-KAN JEG RINGE DEG? -JEG ER OPPTATT, EDA.
Det føles deilig ikke å ha mobilen. Du burde prøve det.
Det er en avtale.
-Hyggelig å treffe deg, Ryan. -I like måte, Samantha.
Vi har vært sammen i ti år. Og dere?
Vi har vært sammen…
…siden universitetet.
-Noen barn? -Nei.
Men jeg vil ha barn. Jeg vil bli far.
-Har du noen? -Jeg er ikke klar for det ennå.
Vi klarer så vidt å ta vare på oss selv. Barn? Det er ting jeg vil gjøre.
-Om mannen din er enig, er det greit. -Jeg vet ikke om han er enig.
Når man har et langvarig forhold,
vet man ikke om det er kjærlighet eller en vane. Føler du det sånn?
-Om du sier det, har du et problem. -Hvorfor det?
Om du virkelig elsker noen, tviler du ikke på det.
Et forhold er noe man ikke burde tvile på. Sånn ser jeg på det.
Jeg er uenig. Man bør ikke ta det for gitt.
Har du aldri blitt lei av å være sammen med den samme i årevis?
-Nei. -Kom igjen.
Du ble visst lei av det. Derfor kom du til New York alene.
For å være kreativ må jeg kvitte meg med rutinen.
Utforske en annen by, møte mennesker…
Og jeg antar at jeg føler et behov for å huske at jeg har alternativer.
Hvorfor er du her alene?
For å avreagere litt. Jeg tenkte at jeg ville ha det bra her.
-La oss avreagere, da. -Ja! For å avreagere.
-Skål. -Sånn skal det være.
-Jeg syns trofasthet er overvurdert. -Gjør du det?
-Har du aldri vært utro mot kona di? -Nei.
Kom igjen, Ryan. Ut med det. Vi skal aldri treffes mer. Du er trygg.
-Du besvarte ikke spørsmålet. -Jo, men du godtar ikke svaret.
-Takk. -Kos deg.
Om jeg hadde ønsket å være utro, ville jeg ikke giftet meg.
Om jeg følte for å være utro, ville jeg skilt meg med en gang.
Er du lykkelig, og du elsker og respekterer partneren din,
så kommer ikke utroskap på tale. Sånn er det.
-Hva mer? -Ingenting. Hva mener du?
Har du flere klisjeer? "Elskere er ikke utro. Er du utro, elsker du ikke."
Bli kvitt dem. Da kan vi snakke sammen.
-Hvorfor skulle jeg lyve? -Akkurat. Ingen grunn til å være snerpete.
Ja, teoretisk sett gifter ingen seg for å være utro.
Men av og til blir du lei av deg selv, jobben din, der du bor, av klærne dine…
Forholdene våre fungerer ikke, fordi vi lurer oss selv.
Om vi kunne føle oss frie i et forhold, ville vi ikke trenge å være utro.
Det ville ikke føles som et fengsel.
Kanskje ekteskapet ikke har skylden for alt i et forhold.
Hva tror du? Kanskje det bare er lettere å legge skylden på andre.
Særlig om man ikke lenger er forelsket i partneren sin
og ikke er modig nok til å si det.
Livet er for kort til å bli i et kjærlighetsløst forhold.
Røyker du?
Av og til. Når jeg drikker. Jeg sluttet faktisk.
Ok.
Baren burde vært her. Se på dette.
Husker du lørdagsfilmene på TV da vi var små?
Først viste de utsikten over New York.
Det er akkurat slik Jeg drømte at det skulle bli
Kanskje vi sitter fast i tiden
Og du er den eneste jeg kan se
Hei, jeg har sett etter deg hele mitt liv
Nå er du her
Jøss! Du har en vakker stemme. Ikke dårlig.
Om du vil bli med oss på scenen…
-Nei, det er deres greie. Takk. -Ok. Det er i orden.
Jeg så de filmene på lørdagene.
Så måtte jeg legge meg. Jeg la meg og drømte om New York.
Jeg sa: "Når jeg blir stor, skal jeg dit." Denne utsikten virket så levende.
Jeg tenkte det samme om Istanbul. "En dag skal jeg dra dit og bo der."
Utsikten over Bosporos er mye bedre. Jeg elsker Istanbul.
Du kan elske både Istanbul og New York. Gi New York en sjanse.
Jeg gjorde det, men så langt har jeg bare lagt merke til lukten av piss i gatene.
-Folk virker ensomme. -Kom igjen, Ryan.
-Lukten av marihuana og triste mennesker. -Kom, vi stikker.
Kom igjen!
Taxi!
Vi tar bussen.
-Bussen? -Ja, kom.
Er du sikker?
DEN BESTE SKILSMISSEN DU KAN FÅ
Hei!
-Kan du åpne? -Det er ikke en drosje.
-Jeg må av. -Vent til neste stoppested.
-Du dør ikke av å gå i fem minutter. -Hvor stopper du?
Tusen takk.
-Vil du ha gress? Litt ecstasy? -Nei.
-Hva er du ute etter? -Jeg er sulten.
Vent litt. Du skal ingen steder, jenta mi.
Du blir med oss. Vent, ikke løp!
Ikke rør meg!
La meg være. Hva holder du på med?
-Gi meg den veska. -Hva er det du gjør?
-Jeg har ikke penger. -Få den.
-Hei, hva faen? -La meg være.
-Ikke kom tilbake, di hore! -Jeg taper penger.
-Nei! -Hun tok kundene.
-Hei! -Hvem faen tror du at du er?
-Jeg bare gikk her. -Ødelegger virksomheten? Slår jentene?
-Jeg bare gikk her. -Hvem er sjefen din?
Unnskyld, har dere sett en kvinne i sølvkjole?
-Ser du etter noe? -Ja, en kvinne i sølvkjole.
-Hun er der. -Hvor?
Kan jeg få fyr?
Dra til helvete! La henne være. Hei!
-Ikke rør deg. Hold kjeft, for faen! -Ok, rolig. Hva vil du?
-Hvem er du? -Mannen hennes. La henne være.
-Mannen? -Ja, mannen hennes. La henne være.
-Mannen? Hun her? -La henne være.
Pisspreik. Du må betale for henne, din kødd.
-Vil du ha penger? -Ja!
-Gi meg lommeboka di! -Ta det rolig.
-Ja! -Ok. Rolig, nå.
Har du penger?
-Bli her. Ikke rør deg! -Jeg skal gjøre det. Hei!
Du skal få penger.
-Gi meg lommeboka. -Ja da.
-Ikke rør deg. -Men la henne være.
-La henne være, nå! -Jævla ektemann.
-Nå! -Kom deg vekk herfra.
-Ektemann. Pisspreik! -Ikke kom hit igjen.
-Kom. -Kom dere vekk herfra!
Jævla horer. De er ikke koner.
Kom deg vekk herfra, for helvete. Ta med deg hora di, kom igjen!
-Vent, jeg kommer straks. Bli her. -Kom, vær så snill.
Ditt rasshøl.
-Hva faen driver du med? -Hva vil du?
-Kom igjen, ditt rasshøl. -Kom an.
-Kom igjen. -Sett i gang!
Smågutt, ja da! Kom igjen, din drittsekk.
Stans!
Faen!
-Du rører ikke henne igjen. -Faen!
-Du slår ikke noen kvinne! -La oss komme oss vekk!
Din jævel! Hvor er kniven din nå? Hva, din hallik?
Gjør det igjen, og jeg knuser trynet ditt. Det er sikkert!
-Fuglebæsj! Rasshøl! Faen ta deg. -Kom.
-Stikk av, ditt rasshøl. -Stikk!
-Gå vekk! -Stikk!
-Drittsekk. -Gikk det bra?
-Ikke slipp hånden min igjen. -Ikke du heller.
Jeg trodde ikke du røykte.
Hva? Er den min?
-Den var i lommen din. -Lommen min?
Aldri i livet.
Se hva du hadde på lur, Ryan!
Hva…
På'n igjen. Som om alt det der ikke var nok.
-Du vet at du kalte den fyren "fuglebæsj"? -"Fuglebæsj"?
Er det sant? Kalte jeg ham "fuglebæsj"? Fuglebæsj!
De jentene var veldig sexy. Hvorfor trodde de jeg var en konkurrent?
De må ha følt seg truet av hvor vakker du er.
Det må ha irritert dem.
Og fordi de følte seg truet, er det ikke rart at de flekket tenner.
-Fordi… Jeg mener, det gir mening. -Jøss, for noen komplimenter!
Du har begynt å skravle, Ryan. Er det adrenalinet eller denne?
Begge deler, tror jeg. La oss si begge. Nydelig balansert.
Så, hva nå?
Skal vi gå tilbake? Mens vi fortsatt er like hele?
-La oss gå til hotellet. -Nei.
Ikke til hotellet. Jeg vil ikke huske kvelden sånn.
Hvordan vil du huske den?
Vi er i New York. To fremmede som møtes for første og siste gang.
La oss gjøre noe annet, som vi ikke kan gjøre i Istanbul.
Hør på meg, da.
Var det ikke fint?
-Hei. -Hei.
For et vakkert par. Vi har en liten konkurranse.
Vet du ikke hva en orgasme er? Hva gjør du med ham?
Han vet ikke! Det er en liksomorgasme-konkurranse.
-Den veien? -Rett der borte, ja.
Du må ta deg av henne.
Å, herregud.
-Du er utrolig. -Kom.
Ja, kjempebra!
Tusen takk!
-Jeg går på toalettet. -Ok.
Vår neste deltaker. Gi applaus for Mimi!
-Unnskyld, kan jeg få en øl? -Ja da.
Å, herregud.
Det begynner å bli fullt. Jeg har aldri sett noe sånt før.
Dette er latterlig.
Og nå, en deltaker som akkurat har meldt seg på.
Hva vil du ha?
Hun har kommet helt fra Tyrkia for denne konkurransen.
Her er Samantha!
-Nei, det gjør du ikke. -Hvorfor er vi her, da?
-Vi går. Jeg trodde vi skulle se på. -Du skal det.
Å, herregud!
Du er virkelig… Jeg mener, virkelig… Jeg forstår det ikke.
Se på deg, da. Hva er det? Skal du ikke gratulere meg?
Det er ingenting. Du må virkelig late som med mannen din også.
Hvem sa at jeg lot som?
Kom, natten er ung!
-Vant du? -Ja!
-Fantastisk! Vil du gå opp på den? -Ja! La oss ta et seiersbilde.
Ok, hvordan gjør vi det?
Jeg vil se deg kaste på håret.
-Og gi slengkyss. -Ok.
Pek på kameraet. Kom igjen. Energisk, ok?
Kom an!
LIKSOMORGASME-MESTER
Jeg har hatt det så gøy. Takk. God natt.
Serin?
Hva er galt?
Leken er over.
Serin.
-Serin… -Unnskyld.
Hei. Kofferten til kona di har kommet.
Hva? Ok, kompis.
Hei, Eda.
Hei, Mehmet. Beklager om jeg rotet med tiden.
-Er det tidlig? -Nei da. Hva er det?
Jeg ville ringe deg i går, men du var opptatt.
Uansett, datoen for rettsmøtet er fastsatt.
Neste måned, den 20. I Çağlayan.
Klokken 11.30. Jeg ringte akkurat Mehmet også.
Saken er ubestridt, det trengs ingen vitner.
Det er bare dere to. Den tar 10-15 minutter.
Ok, takk.
Da jeg så ham, føltes det som jeg allerede kjente ham.
Du bare vet at dere vil ha et forhold. Sånn følte jeg det.
Jeg stivnet da jeg så henne. Noe inni meg dro meg mot henne.
Hun hadde til og med en kjæreste da. Jeg ga blaffen og ba henne bli med meg.
Jeg forlot kjæresten min og ble med ham. Jeg tenkte ikke på noen eller noe.
Jeg tok ikke ansvar for noen. Ikke engang meg selv.
Jeg dro hjem til Mehmet da. Og vi skiltes aldri.
Iblant lurer jeg på hvordan livet hadde vært om jeg ikke hadde sagt ja til ham.
Iblant lurer jeg på hvem jeg hadde vært om ikke hun hadde dukket opp.
Jeg er veldig heldig som har hatt henne.
Det tredje året vi var sammen, kom jeg inn på et college i New York.
For å studere motedesign. Jeg skulle gjerne ha dratt.
Men alt var perfekt med Mehmet.
Hun dro ikke. Vi var forelsket.
Vi kunne ikke gi slipp på hverandre et øyeblikk.
Hvorfor skulle hun dra? Hvordan kunne jeg la henne dra?
Så…
Faren min vil møte deg.
-Faren din? -Ja.
Dere vil nok elske hverandre.
Hør her, gutt. Hun oppga fremtiden sin for deg.
Livet hennes ville vært så annerledes om hun hadde dratt til NY. Hun ble for deg.
Du må ta deg sammen. Hvor lenge skal du fortsette med musikken?
Skaff deg en ordentlig jobb. Vær en passende mann for Serin, ok?
"Vær en passende mann for Serin."
For å være ærlig følte jeg meg som en dritt.
Hva ville du følt?
Vi hadde et lite bryllup i utlandet sammen med våre nærmeste venner.
Foreldrene mine hørte om det senere. Det var bare et lite bryllup.
Så fikk jeg meg en jobb. Jeg gikk med slips, jakker, dresser…
Sånn gikk musikkarrieren min over styr.
Jeg kunne bare opptre med kompisene mine en sjelden gang.
Det var ikke det samme.
Jeg fikk meg jobb.
Han støttet meg virkelig.
TIL Å LODDE HJERTET DITT!
Han fikk seg jobb. Vi startet et nytt liv, var lykkelige og oppglødde.
Alt var magisk.
Vi var så opptatt av hverandre, vi ville gjøre alt sammen.
Vi bestemte oss for ting i livet ved å tenke på hverandre.
Vi formet hverandres liv.
Det er vel derfor vi lider nå.
Begge prøvde å skape seg en karriere, men vi forsømte ikke hverandre.
I begynnelsen var ekteskapet fint. Vi var ikke som andre par, som mistet gnisten.
-Ikke ta her. Bare på sidene. -Ok, jeg barberer her.
Mamma lot meg sove på ryggen, så…
Det gjorde du med vilje. Barber vekk alt, da.
Så begynte jeg å designe for et merke. Eller, jeg forsøkte.
Hun blir stresset når hun jobber.
Hun har sitt eget rom, sitt eget system. Du får ikke røre det.
Mehmet…
Hva er dette?
Jeg så akkurat på nettsiden deres.
Jeg så noen modeller som er nesten like mine. Vet dere om det?
Hvorfor ble jeg ikke informert?
De er de samme. Dere endret bare fargen.
De stjal ideene mine og ga meg sparken.
Dere har ikke rett til å gjøre det. Hva får jeg?
Dra til helvete, jævla idiot!
De vet det godt. Flott!
For første gang angret jeg på at jeg ikke dro til New York.
Jeg sendte noen av designene mine til New York. Jeg ville bare prøve lykken.
Jeg hadde ikke noe særlig håp, men så…
KJÆRE SERİN YILMAZ, TAKK FOR SØKNADEN TIL VARGAND MOTESTUDIO
Hun hadde søkt et sted i NY.
Hun måtte lage en kolleksjon. Likte de den, ville hun bli ansatt.
Hun sa ikke noe. Så jeg sa ikke at jeg visste det.
Jeg er hjemme.
Velkommen hjem.
-Hvordan går det? -Bra.
Vent, Sero.
Jeg ventet på at hun skulle si det. Det gjorde hun ikke.
Jeg var redd for at han skulle si nei.
Da hadde jeg kanskje ikke dratt. Han kunne overtalt meg.
Mobilen min ringte.
Vi begynte å krangle.
Hun stilte spørsmål ved alt jeg sa, var sta, var uenig med meg om alt.
Serin!
Et. To. Et til, her. Ja, akkurat sånn.
Greit. Herregud.
-Vil du ikke stå modell? -Nei, hun er nydelig.
Du er fortsatt modellen. Vi gjør det sånn.
-Shawn? -Ja?
-Klar? -Ok, ja da.
Jeg elsker profilen din.
Når jeg dro for å fotografere noe, ble han sjalu, og vi kranglet.
-Se denne veien. Akkurat. -Smil.
-Beklager, jeg tar den. -Helt greit.
-Ja? -Hvor er du?
-Vi fotograferer. -Fortsatt?
Jeg ble forsinket. Det er kolleksjonen. Den blir fin.
Instrumentet… Jeg er hjemme og kan ikke tro det.
Jeg har sagt at du ikke får sette noe på instrumentet mitt.
Du vet at jeg er var for sånt. Du oppfører deg som du ikke vet hvor…
-Jeg jobber. Vi tar det senere. -Hva er dette?
Fiks fokuset, Shawn.
-Utrolig! -Hva?
-Serin? -Ja, jeg kommer.
-Ja? -Ja.
-Bra? -Bra, ja da. Jeg kommer.
-Jeg må gå. -Hvem er det?
-Teamet. -Er det et filmsett? Hva tar så lang tid?
Ro deg ned. La meg bli ferdig.
-Så kommer jeg. -Eller ikke kom.
-Du behandler dette som et hotell. -Jeg legger på.
Beklager så mye.
-Så lyset er bedre? -Perfekt.
Fortsett.
-Er alt i orden? -Ja.
Se hvem som er her.
-Ikke gjør det igjen. -Hva er jeg?
-Ikke forstyrr meg på jobben. -Passer jeg på huset?
Hva er jeg her i huset? Hva er jeg for deg?
Hva er klokka? Hvem var der?
Hva vil du?
-Jeg har jobbet. Hva vil du? -Har du drukket?
-Vent. -Har jeg drukket?
-Hva betyr: "Eller ikke kom"? -Hvem er han?
Hva gjorde du på det tidspunktet?
Jeg hørte ham le i bakgrunnen.
-Hva burde han gjort? Kranglet, som deg? -Festlig.
Blir du sur av lykkelige folk?
Du hadde det gøy. Hvorfor kom du? Se på klokka. Dette er et hjem!
Hvem er jeg?
-Gøy? Dette er hjemmet mitt. -Bare…
Mehmet…
Mehmet.
NY MELDING
HEI, JEG ER TILBAKE HVORDAN GÅR DET?
FINT Å PRATE MED DEG
HAR DU TID? JEG MÅ SNAKKE MED DEG
DU SKULLE VÆRT HER I GÅR
FEST PÅ FREDAG, VIL DU KOMME?
PASSER DENNE KJOLEN TIL EN ARBEIDSMIDDAG?
Hei sann.
Ja, jeg lytter.
Jeg vil ikke bli anklaget sånn.
Vi opptrådte i Kadıköy for halvannen måned siden. Du var også der.
Du dro tidlig. Om du hadde blitt, ville du ha møtt henne.
Det er alt. Hun kom den dagen, vi traff hverandre.
Jeg hadde ikke sett henne på årevis.
Og om jeg drev med noe, ville jeg låst den med et passord, ok?
Det er ingen hemmeligheter uten et passord.
-Se når som helst. -Ja, du gir blaffen.
Skal jeg ringe den jenta?
-Så avslappet. -Jeg har ikke gjort noe.
Hva skjedde etter konserten? Hva er de bildene?
-Skal jeg være ærlig? -Hva skjedde etter konserten?
Ingenting. Hva tror du? Hun kom, lyttet og så dro hun.
-Vi var… -Kom igjen!
-Vi pratet bare på telefonen. Se… -Hva skjedde?
-Ingenting. Jeg drakk opp. -Hun tekster hver morgen!
-Jeg fulgte henne hjem. Hun var full. -Hjem?
-Ja. -Så hyggelig.
-Dette er… -Og? Hvordan fulgte du henne?
Tuller du? Så du noe galt i det jeg skrev her?
-Noen tegn til flørting? -Hva gjorde du etterpå?
Er det min skyld at hun sender bilder av utringningen sin?
-Kanskje hun er interessert. -Hvorfor skriver hun hver morgen?
Er du stylisten hennes? "Passer på jobben?" Med tre emojier!
-Hun… -Hun var full, og dere hadde en trekant?
Nei! Jeg skal være ærlig.
-Vi hadde ikke sex. -Det er slutt!
Du viser ingen interesse for meg. Alle fortjener litt ømhet iblant.
Og er glade for å motta det.
Hvorfor tar du av deg ringen?
Mehmet, jeg har tenkt mye på det. Det fins ikke lenger ekte kjærlighet mellom oss.
Vi er ikke bra for hverandre.
Vi driver fremover i et lidenskapsløst og kjedelig liv.
Det er vanskelig å innrømme, men det er sånn det er.
At du tenkte på å sende meldinger til denne kvinnen, beviser det.
Vi kan ikke fortsette sånn. Det bør vi ikke.
Jeg kan ikke det. Jeg er lei for det.
Jeg skriver dette, for om vi prøver å snakke, begynner vi å krangle igjen.
Vi vil ikke lytte til eller høre hverandre.
Forsvar, anklager… Jeg orker ikke.
Jeg orker ikke et ulykkelig ekteskap. La oss skille oss.
Det var det. Så enkelt er det for henne. Bare fordi jeg sendte meldinger.
Om Serin sendte meldinger til en fra fortiden, hva ville du følt?
Om Mehmet søkte på en jobb i utlandet uten å si noe til deg,
hva ville du følt?
Jeg vil spørre dere om noe. Tenk dere nøye om før dere svarer.
Om dere møtte hverandre i dag, ville dere fortsatt falle for hverandre?
Vi er ikke dem vi pleide å være. Kanskje vi ikke ville like hverandre engang.
Nei. Hvem vet?
Spiller det noen rolle nå uansett?
Vi har søkt om skilsmisse og venter på rettsmøtet.
Det er den siste timen vår også.
Greit.
Da har jeg et siste forslag til dere i denne siste timen.
Hvorfor skulle jeg ta passet ditt?
Hei. Til flyplassen.
-Når er jobbintervjuet ditt i New York? -Neste måned.
Perfekt. Kan dere tilfeldigvis dra dit sammen?
Dere skal oppføre dere som om dere akkurat har møtt hverandre for første gang.
Jeg vil bare hjelpe deg. La oss dra, ok? Vær så snill.
-Det vil bli en kjempefiasko. -Hva mener du?
-Ikke slipp hånden min igjen. -Ikke du heller.
Jeg er fortsatt veldig glad i deg. Jeg savner virkelig oss.
Jeg også. La oss bare nyte det.
Grønn juice. Med ingefær.
Den kan helbrede bakrusen.
-Du liker sånne greier. -Takk.
Alkoholen og sigarettene tok livet av meg. Fikk du kofferten?
Ja.
-Mangler det noe? -Nei.
Kult.
-Nam-nam. -Likte du den?
Det viser seg at terapeuten hadde rett.
-Gårsdagen var bra for oss. -Ja, jeg er enig.
Vi lo.
Vi var like glade som før.
Og vi snakket. Vi har ikke snakket så mye på lenge.
-Og vi kranglet ikke. -Med hverandre, nei.
-Nei. -Har du vondt i hånden?
Nei, det går bra.
I går så jeg Mehmet fra gamle dager i øynene dine. Han som vil ha meg.
Husker du hva hun sa?
"Om dere møttes på nytt, ville dere falle for hverandre?"
Jeg ville det.
Ja, jeg ville virkelig falt for fyren jeg møtte i går.
Men vi møttes ikke i går.
-Hva mener du? -Ingenting er annerledes.
Det som fikk oss hit, forsvinner ikke over natten.
Kvelden i går var en av de mest uforglemmelige i mitt liv.
Men når vi er tilbake i Istanbul, vil vi krangle igjen.
Vi vil ødelegge hverandres liv igjen.
Jeg vil ikke være den kvinnen. Ei grinete kjeftesmelle.
Jeg hater å være sånn.
Å prøve å være meg selv og oss på samme tid…
-Jeg kan heller ikke gi deg det du vil ha. -Hva vil jeg ha av deg?
-Hva har jeg villet ha av deg? -Du sa det i går kveld.
-Jeg vil ikke ha barn. -Ok.
-Jeg kan ikke. -Jeg vil ikke bo her. Det skjer aldri.
Det er derfor vi setter hverandre fri.
-Fins det noen annen måte? -Tusenvis.
Jeg sa det i går. Det viktige er å velge å være sammen.
Men i stedet skusler du oss bort ved å foretrekke å bo her.
-Det er så synd. -Skusler jeg oss bort? Alt er min feil.
Du vil skilles, jeg vil ikke det.
-Jeg ville ikke det. -Du kunne støttet meg.
I stedet for å si: "Jeg stiller opp for deg", sier du: "Ikke gjør det."
Her har vi det. Når det gjelder jobben din, stanser livet.
Når det gjelder det jeg har drømt om i hele mitt liv, er jeg egoistisk.
Jobben min?
Jeg oppga meg selv fullstendig! Jeg sliter meg ut for å gjøre deg lykkelig.
-Og du planlegger å flytte til utlandet. -Det rettferdiggjør visst at du var utro.
Jeg var ikke utro.
Du lurer deg selv. Vi vet hva som ville skjedd om du ikke hadde blitt oppdaget.
Serin, jeg var ikke utro. Jeg gjør ikke sånt.
Det var du som kom til meg da du hadde en kjæreste.
Kom deg ut.
Kan du gå?
Vi skal skilles.
Datoen er fastsatt, skjønner du det? Dette er ikke en barnelek.
-Jeg kommer for sent til intervjuet. -Intervjuet ditt.
Jobben din er viktig. Og denne jævla byen! Alt er viktigere enn meg!
Og du sier at du elsker meg. Du sa det i går.
Jeg elsker deg, men jeg vil ikke ha dette. Skjønner du ikke det?
Greit.
Jeg vil ikke ha noen som ikke vil ha meg.
Å, så du drar?
Ja, jeg har funnet et sted på Upper West Side.
-Det er nærmere jobben. -Jeg har noe til deg.
Fra Mehmet.
Takk skal du ha.
Det var hyggelig å treffe deg.
Serin, dette er første gang jeg skriver et brev.
Jeg vet ikke om det går bra, men jeg skal prøve.
Du har kanskje et poeng.
Kanskje jeg vil forklare meg bedre enn jeg gjør det ansikt til ansikt.
Du hadde rett.
Kanskje jeg ikke kunne være en så god mann som du ville ha eller fortjente.
Om jeg ikke klarte å få deg til å føle at jeg støttet deg
i alt du ville gjøre eller drømte om, så er jeg lei for det.
Jeg er veldig lei for det
om du følte at jeg ikke elsket deg lenger eller ikke forstod deg,
om det så bare gjaldt én dag.
Jeg er så redd for å miste deg at jeg faktisk mister deg.
Ja, vi hadde begge drømmer da vi møttes,
og etter hvert måtte vi oppgi noen av dem.
Kunne vi ha gjort noe bedre enn å klandre hverandre for det?
Jeg vet ikke.
Men det jeg vet, er at par som blir gamle sammen, også krangler.
-Settet er klart. Kom igjen. -Ok, jeg kommer.
De blir også triste og kjeder seg og ønsker å gi opp av og til.
Det er én grunn til at de ikke gjør det:
Troen på at de vil finne den andre i hjemmet de deler,
etter at alt og alle er borte.
Det jeg kaller "hjem", og du "kjærlighet" eller "lidenskap", er vel den troen?
Jeg ville at vi skulle ha den. Det ville jeg virkelig.
At det skulle være oss mot verden, som ropte: "Vi er ett!"
Jeg skulle ønske vi ikke ga opp. For jeg er fortsatt vilt forelsket i deg.
Du har en returbillett.
Om du skifter mening, er jeg på flyet til Istanbul.
Haken litt til høyre, litt opp. Ok. Ja.
-Jeg beklager. -Er alt i orden?
Ja, alt er i orden. Jeg…
-Jeg må dra. -Kan vi hjelpe deg med noe?
Nei, tusen takk, men jeg må dra.
-Vent… -Beklager.
Ha det.
-Vær så snill! -Nei.
-Det er for sent. -Mannen min er på flyet.
-Ok, men vi trenger passet ditt. -Ok, takk.
Unnskyld meg.
-Får jeg lov? -Hvor skal du? Det er stengt.
-Mannen min er på flyet. Vær så snill. -Beklager. Du har ikke lov til å gå inn.
-Du kan ikke forlate flyet sånn. -Jeg skal av.
-Jeg beklager. -Hør her!
-Jeg skal ikke fly. -Du kan ikke gå ut.
Jeg ringer politiet.
-Gjør det. Jeg flyr ikke. -Mehmet!
-Beklager. -Jeg må eskortere deg.
Få fatt i noen.
Jeg vil ikke flytte til et annet land bak din rygg. Jeg forstår at du ble sint.
Fikk du jobben?
Jeg sier nei til den. Kan vi la være å skille oss?
Unnskyld meg, men jeg må eskortere deg.
Kan du gi oss et øyeblikk, vær så snill? Hør her…
Hun er kona mi, og hun blir med meg. Om skranken ikke er stengt ennå?
-Bare gi meg et øyeblikk. -Vær så snill. Tusen takk.
Får jeg lov til det? Greit.
-Det er i orden. Vi skal hente kona di. -Takk.
-Passet ditt?
Kom hit.
Tusen takk, ha det!
Utrolig! Er dette en spøk?
-Pokker ta. -Den er borte.
Vel…
Den er vekk.
Tekst: S. Marum